Palaeobatrachus

Palaeobatrachus oli esihistoriallinen sammakoiden suku joka usein liitetään usein nykyisiä aitokynsisammakoita (Xenopus) muistuttavaksi. Se oli noin 10 senttiä pitkä, ja sen uskotaan eläneen pääasiassa vedessä, ja se nousi vedestä luultavsti vain harvoin. Muiden sammakoiden tapaan Palaeobatrachus saalisti selkärangattomia eläimiä, mutta ehkä myös selkärangallisia. Palaeobatrachus oli vuorostaan ravintoa kaikille petoeläimille jotka saalistivat vedessä sillä ajalla.

Paleobatrachuksesta on löydetty monia fossiileja, mukaan lukien nuijapäitä ja munia. Jotkut jäänteet ovat niin hyvin säilyneitä että niissä erottuvat pehmoiset kudokset kuten sisäelimet. Palaeobatrachuksen fossiileja tunnetaan myöhäisliitukauden muodostelmista Yhdysvalloista ja Kanadasta, kun taas useimmat Ranskasta ja Saksasta löydetyt eurooppalaiset jäänteet ovat varhaiselta mioseenikaudelta. Mahdollinen uusi laji, P. hiri Romaniasta siirtäisi Palaeobatrachuksen elinajan aina mioseenin Serravalle-jaksoon. Palaeobatrachuksen kohtaloksi vaikuttaa koituneen ilmastonmuutos, kun Euroopan ja Pohjois-Amerikan sademetsät vaihtuivat viileämpiin avoimiin ruohoalueisiin mioseenilla.

Palaeobatrachuksen sukupuuttoon kuolleita sukulaisia olivat Albionbatrachus ja Pliobatrachus.

 Katso myös 
 Beelzebufo

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 http://www.spektrum.de/lexikon/biologie/palaeobatrachus/48865 

Luokka:Esihistorialliset sammakkoeläimet