Kaavoitus

Kaavoitus on alueiden käytön ja rakentamisen sääntelyä, jolla päätetään eri toimintojen, kuten asumisen ja työpaikkojen, sijoittuminen kaupungin tai kunnan alueelle. Kaavoitus on osa maankäytön suunnittelua. Suomessa kaavoituksesta säädetään alueidenkäyttölaissa (ent. maankäyttö- ja rakennuslaki).

Suomessa kaavoitus jakaantuu eri kaavatasoihin, joita ovat maakuntakaava, yleiskaava ja asemakaava. Yksityiskohtaisin kaavoista on asemakaava, jonka laatimisessa ohjeena toimii yleiskaava. Yleiskaavaa taas ohjaa maakuntakaava. Joissakin tapauksissa laaditaan myös kaavarunkoja tai rakennemalleja, yms., jotka voivat asettua virallisten kaavatasojen väliin. Kaavarungot tai rakennemallit voidaan hyväksyä kunnan päätöselimissä, mutta ne eivät ole oikeusvaikutteisia.

Vaikutuksia
Kaavoituksen vaikutuksia selvitetään laajasti kaavoitusprosessin aikana. Alueidenkäyttölain (ent. maankäyttö- ja rakennuslain) mukaisesti kaavoitusprosessin aikana tutkitaan kaavan vaikutus kuuteen osa-alueeseen; 

1) ihmisten elinoloihin ja elinympäristöön,

2) maa- ja kallioperään, veteen, ilmaan ja ilmastoon,

3) kasvi- ja eläinlajeihin, luonnon monimuotoisuuteen ja luonnonvaroihin,

4) alue- ja yhdyskuntarakenteeseen, yhdyskunta- ja energiatalouteen sekä liikenteeseen,

5) kaupunkikuvaan, maisemaan, kulttuuriperintöön ja rakennettuun ympäristöön.

6) elinkeinoelämän toimivan kilpailun kehittymiseen.
 Lähteet 

*