Urkuklaveeri

pienoiskuva|Lorenz Hauslaibin (1568–1625) Nürnbergissä noin vuonna 1590 rakentama urkuklaveeri, jonka alemmalla sormiolla soitetaan positiiviurkuja ja ylemmällä virginaalia (Barcelonan musiikkimuseo, inv. MDMB 821).

Urkuklaveeri eli klaviorganum (engl. claviorgan; ital. claviorgano; lat. claviorganum; ransk. clavecin organisé; saks. Orgelklavier) on yksi- tai useampisormioinen kosketinsoitin, jossa on yhdistetty urkusoitin, yleensä positiiviurut, ja jokin kielikosketinsoitin, yleensä cembalo. Urkuklaveerin erityisiä muunnoksia ovat urkuklavikordi (engl. organized clavichord) ja urkupiano (engl. organized piano, organized piano forte; ransk. piano carré organisée). Näistä edellisessä urkuihin on liitetty klavikordi ja jälkimmäisessä piano. Urkuklaveerin urkuina voi positiiviurkujen sijaan olla ainakin pienikokoisimmissa soittimissa regaaliurut."Urkuklaveeri". Otavan iso musiikkitietosanakirja. 5: Raphael–Öttingen. Helsingissä: Otava, [1979].  (sidottu). Sivu 529Donald Howard Boalch ja Peter Williams: "Claviorgan (organized piano, harpsichord, etc.)" . Grove music online. Oxford University Press. Tarkistettu 14.8.2016 

 Historia 
Vanhimmat tiedot urkuklaveerista ovat 1500-luvulta. Kuningas Henrik VIII:n hovin inventaariossa (1547) listataan viisi urkuklaveeria, Dresdenin hovin vastaavassa (1593) yksi. Samalta vuosisadalta on myös säilyneitä soitinyksilöitä, kuuluisana esimerkkinä Lodewyk Theewesin Lontoossa vuonna 1579 rakentama soitin (ks. kuva).The Theewes claviorgan

1600-luvun mittaan urkuklaveereita rakennettiin eri puolilla Eurooppaa. Soittimet ovat keskenään huomattavan erilaisia, riippuen rakentajasta ja muista soittimen valmistamisen kannalta keskeisistä tekijöistä.

1700-luvun loppupuolella suosituiksi tulivat yksisormioiset urkupianot. Kuuluisa, useaan kertaan äänityksissä käytetty soitinyksilö on Érardin Pariisissa vuonna 1791 rakentama (Pariisin musiikkimuseo, inv. E.995.15.1).Piano carré organisée

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Kosketinsoittimet
Luokka:Urut