Venetsian ghetto

Venetsian ghetto oli Venetsian alue, jossa juutalaiset joutuivat asumaan Venetsian tasavallan aikana. Sana ghetto on alkujaan italiaa, ja venetsian kielellä se on "ghèto". Venetsian ghetto, joka oli siis ghetoista ensimmäinen, perustettiin 29. maaliskuuta 1516, joskin juutalaisten oikeuksia ja asumista oli rajoitettu jo sitä ennen.Weiner, Rebecca. "The Virtual Jewish History Tour", viitattu 4.6.2016 Italiassa sijaitseva Ranskan armeija, jota komensi 28-vuotias kenraali Napoleon Bonaparte, valloitti Venetsian 1797 ja hajotti Venetsian tasavallan, ja silloin päättyi gheton eristys kaupungista. 1800-luvulla ghetto sai nimen Contrada dell'unione.

Etymologia
Sanan ghetto alkuperä on kiistanalainen. Oxford University Pressin etymologi Anatoly Liberman on sitä mieltä, että kaikki etymologiset selitykset ovat vääriä, ja esittää mahdolliseksi yhteydeksi saksan kielen sanan Gasse, ruotsin gata, gootin kielen Gatwo, jotka merkitsevät katua. Libermanin hylkäämiin teorioihin sanan taustasta kuuluvat seuraavat kolme: getto (valimo), sillä ge- ghe- ääntyvät italiaksi hyvin eri tavalla, ja alueesta olisi loogisesti käytetty nimeä "getti", valimot, monikossa; borghetto, joka on sanan borgo diminutiivi ja merkitsee pientä kaupunkia, täsmentymätön termi; ja heprean kielen sana get, avioeroasiakirja, jolla ei ole yhteyttä "eristettyyn paikkaan".

Sijainti ja maantiede
Ghetto on Venetsian Cannaregion sestieren alue, ja se jakautuu kahteen osaan, jotka ovat Ghetto Nuovo ("Uusi ghetto") ja sen vieressä Ghetto Vecchio ("Vanha ghetto"). Nämä gheton alueiden nimitykset ovat harhaanjohtavia, sillä ne viittaavat valimoiden vanhaan ja uuteen alueeseen. Juutalaisten asuinalueena Ghetto Nuovo on itse asiassa vanhempi kuin Ghetto Vecchio.

Kulttuuri
Vaikka Venetsian ghetossa asui hyvin paljon juutalaisia, väestö ei koskaan sulautunut yhdeksi "Venetsian juutalaisten" ryhmäksi. Neljä viidestä synagogasta kuului kukin omalle etniselle ryhmälleen. Oma synagogansa oli saksalaisella (Scuola Grande Tedesca), italialaisella (Scuola Italiana), espanjalaisella ja portugalilaisella yhteisöllä (Scuola Spagnola) sekä sefardiyhteisöllä (Scola Levantina). Viidennen, Scuola Cantonin, rakensi neljä sukua yksityiseksi synagogaksi. Yksi suvuista oli Fano, joka rahoitti rakennustyön, ja synagoga on saattanut olla myös Provencenjuutalaisten käytössä. Nykyisin Venetsiassa asuu muitakin aškenasijuutalaisia, lähinnä Chabad-Lubavitch-liikkeen jäseniä, jotka pitävät košer-ruokakauppoja, ješivaa ja omaa synagogaansa.

Ghetossa on perinteisesti puhuttu venetsiaa, italiaa, juutalaisespanjaa, ranskaa ja saksaa. Lisäksi hepreaa on käytetty ja käytetään kylteissä, omistuskirjoituksissa ja virallisissa yhteyksissä, kuten vihkitodistuksissa, ja tietysti jumalanpalveluksissa. Englantiakin käytetään nykyisin yleisesti matkailijoiden vuoksi liikkeissä ja museoissa.

Ghetto nykyisin 

Ghetto on edelleen kaupungin juutalaisuuden keskus. Venetsian juutalaisyhteisö, johon kuuluu noin 500 henkeä, on kulttuurisesti hyvin aktiivinen.Jewish Community of Venetsia,  viitattu 4.6.2016 

Kaupungissa järjestetään vuosittain heprean tutkijoiden kansainvälinen kokous, jonka aiheena on Veneton historia ja kulttuuri. Vuoden mittaan järjestetään muitakin kokouksia, näyttelyitä ja seminaareja.

Synagogat eivät ole vain jumalanpalveluspaikkoja, vaan niissä pidetään myös luentoja pyhistä teksteistä ja Talmudista niin lapsille kuin aikuisillekin sekä nykyheprean kursseja. Lisäksi kaupungissa on juutalainen lastentarha ja vanhainkoti, košerhotelli Giardino dei Melograni, košerravintola Hostaria del Ghetto ja leipomo. Arkkitehtonisten ja taiteellisten muistomerkkien ohella alueella on juutalaisen taiteen museo, Renato Maestro -kirjasto ja -arkisto ja Midrash Leon da Modenassa uusi infopiste.

Gheton alueella on myös ješiva, useita juutalaista kirjallisuutta myyviä liikkeitä sekä Chabad-synagoga, josta vastaa Venetsian Chabad.Chabad of Venetia, viitattu 4.6.2016  Vaikka Venetsian noin 500 juutalaisesta vain harva nykyisin asuu ghetossa,Jewish Venice >> History and Culture, viitattu 4.6.2016  monet käyvät siellä päivittäin jumalanpalveluksessa kahdessa synagogassa, jotka ovat edelleen käytössä (kolmessa muussa järjestetään vain juutalaisyhteisön museon opastettuja retkiä).

 Merkittäviä asukkaita 
Gheton merkittäviä asukkaita ovat olleet Leone da Modena, jonka suku on lähtöisin Ranskasta, sekä hänen oppilaansa Sara Copia Sullam, joka oli taitava kirjoittaja, väittelijä (kirjallisesti) ja jolla oli oma salonki. Kuuluisa lasimestari Meir Magino oli myös ghetosta kotoisin.

Juhlavuosi
Ghetto täyttää vuonna 2016 viisisataa vuotta, ja Venetsiassa järjestetään merkkivuoden aikana runsaasti tapahtumia ja tilaisuuksia. Merkkivuoden tapahtumien kautta halutaan kertoa ghettojen merkityksestä juutalaiselle kulttuurille. Tapahtumiin kuuluu muun muassa William Shakespearen näytelmän Venetsian kauppias esittäminen aidossa ympäristössä. Dogen palatsissa on merkkivuoden päänäyttely.

Venetsian ghetto kirjallisuudessa
 William Shakespearen näytelmä Venetsian kauppias, n. 1595, kertoo venetsialaisesta juutalaisesta kauppiaasta Shylockista ja hänen perheestään.
Arnold Weskerin näytelmä The Merchant (1978) kertoo Shylockin tarinan ja alkaa Nuovo Ghettosta. Arnold Wesker, The Merchant with Commentary and notes. London: Metheun, 1983.
 Geraldine Brooksin romaani People of the Book (2008) käsittelee Sarajevon Haggadan historiaa. Siinä on jakso, jonka tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1609 ja Venetsian ghettoon.
 Sarah Dunantin romaani Kurtisaanin vuoteessa (2006) sisältää kohtauksia, jotka tapahtuvat gheton juutalaisessa panttilainaamossa. 
 Susanna Clarken romaanissa Jonathan Strange & Mr Norrell (2004) on kohtaus, joka tapahtuu ghetossa.
 Hugo Pratt: Venezianische Legende. Corto Maltese. Bd 8. Romaani. Carlson, Hamburg 1985, 1998. 
 Mirjam Pressler: Shylocks Tochter. Venedig im Jahre 1568. Romaani. Alibaba Verlag, Frankfurt am Main 1999, [ertelsmann, München 2005. 
 Rainer Maria Rilke: Eine Szene aus dem Ghetto. teoksessa: Rilke: Geschichten von lieben Gott. Insel, Leipzig 1931, Argon, Berlin 2006. (div. weitere Ausg.) 
 Israel Zangwillin trilogia:
 Kinder des Ghetto. 1897. Cronbach, Berlin 1897, 1913 
 Träumer des Ghetto. 1898. Cronbach, Berlin 1908, 1922 
 Komödien des Ghetto. 1907. Cronbach, Berlin 1910 ]
 Daniel Silva: A Death in Vienna. 2004. Romaani (sisältää tapahtuman Cannaregiossa). 

Lähteet

Kirjallisuutta
Ariel Toaff, "Getto - Ghetto," The American Sephardi 6:1/2 (1973): 71-77.
Sandra Debenedetti-Stow, "The etymology of “ghetto”: new evidence from Rome", Jewish History, Volume 6, Issue 1 - 2, Mar 1992, Pages 79 – 85, DOI 10.1007/BF01695211
Dietro le parole - Globalizzazione di Francesco Varanini 
Europe The Venice Ghetto on europeforvisitors.com
 Alice Becker-Ho, Le premier ghetto ou l'exemplarité vénitienne, 2014 
 Alice Becker-Ho, The First Ghetto or Venetian Exemplariness, 2016 (julkaisematon) 

Aiheesta muualla

 Venetsian juutalaisen yhteisön sivusto
 Official website of the kashrut in Venice
 Official website of Chabad in the Jewish Community of Venice* Venetsian juutalaisen yhteisön tiedotuspiste 
 Web site of the Jewish Ghetto of Venice
 Jewish Library-Archive "Renato Maestro"
 Gheton kartta ja historia 
 Wiki: University of California Santa Cruz, Jewish Writers and the Modern European City: Venice
Map of the Ghetto drawing by Gianluca Costantinin piirtämä gheton kartta

Luokka:Ghetot
Luokka:Venetsia
Luokka:Venetsian tasavalta
Luokka:Juutalaisuus Italiassa
Luokka:Juutalainen kulttuuri