Sovcolor

Sovcolor ( [sɔfkɔˈlor]) oli Neuvostoliitossa tuotettu värillinen negatiivifilmi, jolla tehtiin monia värielokuvia myös Suomessa 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Sovcolor kehitettiin toisen maailmansodan jälkeen Saksasta Neuvostoliiton takavarikoiman Agfacolor-materiaalin pohjalta, mutta sitä ei koskaan saatu aivan länsimaisten värifilmien tasolle vaan värejä pidettiin haaleina, yleissävyä sinertävänä ja laatua vaihtelevana. Siitä tuli Neuvostoliitossa vähemmän arvostettujen ohjaajien ja elokuvien käyttämä materiaali, kun taas esimerkiksi Andrei Tarkovski sai käyttöönsä Kodakin Eastmancolor-elokuvafilmiä. Tarkovskin Solarista kuvattaessa Kodakin materiaali loppui kesken ja jouduttiin siirtymään Sovcoloriin.Everett, Wendy: Questions of Colour in Cinema: From Paintbrush to Pixel, 
Peter Lang, 2007. Sivu 165. Viitattu 6.3.2016.

Suomi-Filmi sai vuonna 1956 Sovexportfilmiltä ilmaiseksi käyttöönsä Sovcolor-filmiä ja asiantuntija-apua. Vastavuoroisesti Sovexportfilm sai oikeudet vuonna 1957 Sovcolorille kuvatun Nummisuutarien levittämiseen Neuvostoliitossa ja muissa Varsovan sopimusjärjestön maissa. Samanlaisella järjestelyllä Valentin Vaala kuvasi muitakin 1950- ja 1960-luvun vaihteen elokuvistaan Sovcolorille (mm. Nuori mylläri ja Niskavuoren naiset, molemmat 1958). Myös suomalais-neuvostolainen suuri yhteistuotanto Sampo (1959) kuvattiin tälle värimateriaalille. Kaikki paitsi Nuoruus vauhdissa kuvattiin Sovcolor-menetelmällä Suomi-Filmin seurassa (1961). Fennada-Filmi kuvautti Sovcolorille Aarne Tarkaksen elokuvan Kulkurin masurkka (1958). Sovcolorille kuvattu materiaali oli lähetettävä kehitettäväksi Leningradiin.Hei hei Igs! Äskettäin tiedusteltiin Technicolor-värifilmeistä. Entäpä...  Kysy.fi-palvelu, Helsingin kaupunginkirjasto 19.12.2012. Viitattu 6.3.2016.Uusitalo, Kari: Suomalaisen värielokuvan synty, Elonet-sivusto. Viitattu 6.3.2016.

Lähteet

Luokka:Värielokuvajärjestelmät