Marjatta Hietala

Marjatta Liisa Hietala (o.s. Puusa; s. 19. kesäkuuta 1943 Valkeala), on suomalainen historiantutkija, Tampereen yliopiston yleisen historian professori emerita ja etenkin kaupunki- ja innovaatiohistorian asiantuntija.

Hietala aloitti Suomessa innovaatioiden ja kansainvälisten kontaktien tutkimisen ja toi suomalaiseen historiantutkimukseen tavan työskennellä tutkimusryhmässä. Hän kuului Aira Kemiläisen aatehistorialliseen koulukuntaan. Hietala on toiminut laajasti sekä kotimaisissa että kansainvälisissä luottamustehtävissä.

 Opinnot 
Hietala opiskeli Helsingin yliopistossa yleistä historiaa, tilastotiedettä, sosiologiaa ja valtio-oppia. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1968, filosofian lisensiaatiksi 1970 ja valtiotieteen maisteriksi 1971. Väitöskirjassaan (1975) Hietala tutki Saksan oikeistolaista ja militaristista nationalismia Ernst Jüngerin ja tämän lähipiirin kirjoitusten pohjalta. Hänen sisällönanalyyttinen tutkimusotteensa ja tilastollisten metodien käyttö oli uutta historian alalla Suomessa. Sittemmin tilastolliset metodit ovat tulleet osaksi tutkimusrutiinia, ja niitä opetetaan jo perusopinnoissa.

 Ura 
Hietala työskenteli alkuun tutkijana sisäministeriössä ja valtioneuvoston kansliassa syventääkseen yhdyskuntasuunnittelun tietämystään. Aluesuunnittelussa hyödynnettiin tuloksia, jotka perustuivat hänen ja Kari Hietalan tutkimukseen Palvelusten väestöpohjat ja niiden määräytyminen.

Myöhemmin Hietala toimi Helsingin yliopiston historian laitoksella yleisen historian assistenttina ja Suomen Akatemian vanhempana tutkijana. Vuosina 1994–1996 hän oli yleisen historian professorina Joensuun yliopistossa ja oli Joensuuhun tullessaan Suomen kolmas naispuolinen yleisen historian professori. Häntä edelsivät Alma Söderhjelm (Åbo Akademi, nimitys 1927) ja Aira Kemiläinen (Jyväskylän yliopisto, 1971). (Suomen historian oppiaineeseen saatiin ensimmäinen naispuolinen professori vuonna 2002. Tällöin Kirsi Vainio-Korhonen nimitettiin Turun yliopiston Suomen historian professoriksi).  

Hietala kutsuttiin vuonna 1996 yleisen historian professoriksi Tampereen yliopistoon, jossa hän toimi vuoteen 2011 saakka. Hän oli akatemiaprofessorina vuosina 2002–2007. Tampereella Hietalan ympärille muodostui tieteentutkimukseen, innovaatioihin sekä aate- ja kaupunkihistoriaan pureutuva tutkijaryhmä, johon tutkijat siirtyivät hänen mukanaan muun muassa Helsingistä ja Joensuusta. Hänen seuraajakseen professoriksi Tampereelle tuli tästä ryhmästä Marjaana Niemi, jonka oppilaat ovat Kemiläisen koulukunnan neljäs sukupolvi. 

Hietala suuntautui professorina sekä opetukseen että tutkimukseen. Hän toi suomalaiseen historiantutkimukseen luonnontieteissä yleisen tavan muodostaa tutkimusryhmä. Hietala johti useita tutkimusprojekteja, osallistui kotimaisiin ja kansainvälisiin hankkeisiin sekä ohjasi 39 väitöstutkimusta. Hietalan ja Kari Myllyksen toimittama Tutkijan tilastolliset tiedonlähteet (1982) ja Kristiina Graaen kanssa laadittu Suullista historiaa. Veteraanikansanedustajat haastateltavina (1994) olivat alallaan ensimmäisiä Suomessa julkaistuja metodioppaita.

Professorina Hietala edusti kansainvälistä yhteistyötä myös opetuksen saralla. Hän osallistui Tampereen yliopiston edustajana yhteen ensimmäisistä verkkokursseista historian oppiaineessa: Open Distance Learning Project, ODL-etäopiskeluhanke, käynnistyi 1998 Euroopan tiedesäätiön tuella (European Science Foundation ESF). Ensimmäisen ja toisen vuoden opiskelijoille suunnatussa hankkeessa tuotettiin 2000–2004 Eurocities-verkkokurssi, jossa opiskelijat tutustuivat kaupunkien historialliseen kehitykseen, kulttuuriin ja ongelmiin eri puolella maailmaa. Seitsemän yliopiston yhteishankkeen johtajana ja koordinaattorina oli professori Henk van Dijk Rotterdamista. Muut jäsenet toimivat Essexissä, Lissabonissa, Salzburgissa, Tampereella, Tukholmassa ja Varsovassa.

 Aatehistoriallinen koulukunta 
Väitöskirjatyönsä yhteydessä Hietala liittyi Jyväskylän yliopiston yleisen historian professori Aira Kemiläisen aatehistorialliseen koulukuntaan ja tuli aikaa myöten sen merkittävimmäksi edustajaksi. Hietala on julkaissut aate- ja kaupunkihistoriallisia tutkimuksia eri alueilta. Kemiläisen kanssa hän jatkoi rotuhygienian tutkimusta. Aatehistoria laajeni innovaatioiden leviämisen tutkimukseen. Siihen on kuulunut myös tieteenharjoittajien kansainvälisten kontaktien tutkiminen ja useiden opinnäytetöiden ohjaaminen. Suuressa hankkeessaan Tutkijat ja sota hän palasi sotakokemusten analysointiin. 

Toinen laaja tutkimusalue on ollut kaupunkihistoria ja innovaatioiden leviäminen. Hietala on osoittanut vertailevissa kaupunkitutkimuksissaan, että Suomi oli 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkuvuosikymmeninä hyvin edistyksellinen teknisten innovaatioiden, kuten puhelimen ja katuvalaistuksen käyttöönotossa. Innovaatioita koskevat pääteokset ovat 1987 ilmestynyt Services and Urbanization at the Turn of the Century. The Diffusion of Innovations ja yhdessä Marjatta Bellin kanssa laadittu Helsinki – The Innovative City (2002), josta otettiin päivitetty painos vuonna 2017 nimellä Helsinki: Finland's Innovative Capital. 

Hietala oli ensimmäisiä suomalaisia historiantutkijoita, jotka julkaisivat kansainvälisissä julkaisusarjoissa. Tämän julkaisukanavan käyttö yleistyi Suomessa vasta 2000-luvulla. Merkittäviä yhteistyökumppaneita ovat olleet Tukholman yliopiston Lars Nilsson sekä Miroslav Hroch ja Luda Klusáková Prahan Kaarlen yliopistosta, Anngret Simms University College Dublinista ja vuonna 2000 Leicesterin yliopistosta Helsingin yliopistoon siirtynyt Peter Clark. Useat ulkomaiset tutkijat ovat ottaneet käyttöönsä Hietalan innovaatioiden leviämistä koskevan vertailevan metodin. Kansainvälistä yhteistyötä ovat olleet myös Kaupunkihistoriallisen komission piirissä laaditut historialliset karttateokset Helsingistä ja Kokkolasta.

 Kansainvälisiä tehtäviä ja tutkimusmatkoja 
Hietala valittiin 1982 edustamaan Suomea kansainvälisessä Kaupunkihistoriallisessa komissiossa (International Commission for the History of Towns) ja myöhemmin sen hallituksen jäseneksi. Hän sai komission välityksellä ja jäseniltä kutsuja luennoimaan ja kirjoittamaan artikkeleita. Hän on myös tehnyt tutkimusta useaan otteeseen ulkomaisissa yliopistoissa ja arkistoissa, mm. saksalaisessa Max Planck -instituutissa väitöstyönsä varrella ja tämän jälkeen eri yliopistoissa Euroopassa. Yhdysvalloissa hän on tutkinut Rockefeller-säätiön arkistossa suomalaisten tieteentekijöiden kansainvälisiä kontakteja.

Kansainvälisen historiatieteiden järjestön (International Committee of Historical Sciences / Comité International des sciences historiques) hallitukseen Hietala valittiin 2005 ruotsalaisen jäsenen Eva Österbergin tukemana ja puheenjohtajaksi 2010 saksalaisen Jürgen Kockan tuella. Hietala oli ensimmäinen suomalainen Historiatieteiden kansainvälisen komitean hallituksessa, ensimmäinen nainen puheenjohtajana ja ensimmäinen Pohjoismaiden edustaja sitten 1920-luvulla vaikuttaneen norjalaisen Halvdan Kohtin.

 Tiedehallinnon palveluksessa 
Hietala palveli tiedehallintoa Suomen Akatemian humanistisen toimikunnan jäsenenä 1995–2000, ylioppilastutkintolautakunnassa 1993–2003 sekä useissa komiteoissa ja työryhmissä. Hänen panoksensa oli ratkaiseva, kun Eduskunnan kirjastossa aloitettiin vuonna 1988 veteraanikansanedustajien haastatteluprojekti. Eduskunnan muistitietoarkistossa{{Verkkoviite | Osoite =  https://www.eduskunta.fi/FI/naineduskuntatoimii/kirjasto/aineistot/eduskunta/arkistonaineistot-tietopaketti/Sivut/Veteraanikansanedustajien-muistitietoarkisto.aspx | Nimeke = Eduskunnan muistitietoarkisto | Julkaisija = Eduskunta | Viitattu = 30.5.2025 , joka valittiin vuoden 2018 arkistoteoksi, oli vuoden 2020 joulukuuhun mennessä nauhoitettu yli 450 entisen kansanedustajan haastattelut. Eräs pitkäaikainen ja merkittävä tehtävä oli toiminta Unescon oppikirjaprojektissa, jossa tutkittiin kansainvälisyyssuosituksen periaatteiden ilmenemistä Iso-Britannian, Italian, Neuvostoliiton, Puolan, Saksan demokraattisen tasavallan ja Suomen lukion oppikirjoissa. Lisäksi Hietala on evaluoinut yliopistoja ja oppiaineita lähes kaikissa Suomen yliopistoissa ja useissa Euroopan maissa sekä Floridassa Yhdysvalloissa.  

Hietala on toiminut useissa säätiöissä ja tiedejärjestöissä ja puolustanut niissä historian ja yleisen historian tutkimusedellytyksiä. Suomen Historiallisen Seuran esimiehenä (1994) hän edisti seurassa kansallisbiografiahankkeen toteuttamista. Suomalaisen Tiedeakatemian hallituksessa hän oli kaksi nelivuotiskautta ja oli sen edustajana Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallituksessa. Tiedeakatemian hallituksessa hän oli aluksi ainoa nainen, kuten hänen ikäpolvensa tutkijanaiset usein joutuivat olemaan eri yhteyksissä. Hän ei kuitenkaan osallistunut 1980-luvulla syntyneeseen naishistorian tutkimukseen. Ainoat julkaisut tältä alalta olivat Lars Nilssonin kanssa toimitettu antologia Women in Towns (1999) ja naistutkijoiden elämäkerrat Suomen Kansallisbiografiassa. Hän toimitti useita kokoomateoksia tutkimushankkeistaan ja oppilaidensa tuloksista. Lisäksi hän toimi Scandinavian Journal of Historyn suomalaisena toimittajana. 

Hietalan kansainvälinen akateeminen ura huipentui vuonna 2015 järjestettyyn historiatieteiden konferenssiin Jinanissa Kiinassa. Konferenssin presidenttinä Hietala kiinnosti suuresti Kiinan tiedotusvälineitä, ja kiinalaiset naispuoliset opiskelijat pitivät häntä roolimallina ja parveilivat hänen ympärillään. Suomi ja Tampereen yliopisto tulivat tunnetuksi konferenssin 2 800 osallistujan ja kiinalaisen yleisön keskuudessa.

Tieteellisen toimintansa lisäksi Hietala on kirjoittanut lukuisia yleistajuisia artikkeleita ja kolumneja muun muassa Aamulehteen ja Kouvolan Sanomiin.

Yksityiselämä
Hietalan puoliso on ollut vuodesta 1969 tutkija, valtiotieteen lisensiaatti Kari Hietala.

 Jäsenyydet 
 Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen 1977, hallitus 1986–1993 ja puheenjohtaja 1994
 Kansainvälisen kaupunkihistorian komission jäsen vuodesta 1981 ja hallituksen jäsen 1992–2016
 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1997 ja hallituksen jäsen 1998–2005
 Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallitus 2005–2007
 Arkistolaitoksen johtokunta 1998–2007
 Eduskunnan tulevaisuusvaliokunta 1999
 Tilastokirjaston johtokunta 1997–2006
 Yhteiskuntatieteellisen tietoarkiston johtokunta 1998–2007
 Institutum Romanun Finlandiae -säätiön hallitus 1999–2010
 Kansainvälisen historiatieteiden komitean hallituksen jäsen 2005–2010 ja puheenjohtaja 2010–2015.

 Kunnianosoitukset 
 Suomen Leijonan R 1
 Helsingin yliopiston gradu-palkinto 1968
 Suomen Kulttuurirahaston palkinto 2010
 Tukholman yliopiston kunniatohtori 2012
 Suomen Tiedeseuran Theodor Homén -palkinto 2013
 Suomen Historiallisen Seuran kunniajäsen 2015
 Suomalaisen Tiedeakatemian kunniapalkinto 2017
 Suomalaisen Tiedeakatemian kunniajäsen 2022
 Historian Ystäväin Liiton elämäntyöpalkinto 2022
 Alexander Baharevin maalaama muotokuva 2014, Tampereen yliopisto
Lähde

 Julkaisut 
 Marjatta Hietala: Finnisch-deutsche Wissenschaftskontakte. Zusammenarbeit in Ausbildung, Forschung und Praxis im. 19. und 20. Jahrhundert. BWV Berliner Wissenschafts-Verlag, Berlin 2017.
 Katia Pizzi & Marjatta Hietala (toim.) Cold War Cities: History, Culture, Memory. Peter Lang, Oxford 2016.
 Marjatta Hietala (toim.): Tutkijat ja sota. Suomalaisten tutkijoiden kontakteja ja kohtaloita toisen maailmansodan aikana. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2006. Sisältää artikkelin Tutkijat ja Saksan suunta.
 Marjatta Hietala & Tanja Vahtikari (toim): Landscape of Food. The Food Relationship of Town and Country in Modern Times, Studia Fennica Historica 4, Finnish Literature Society, Tampere 2003.
 Marjatta Hietala & Marjatta Bell: Helsinki, the Innovative City. Historical Perspectives, Finnish Literature Society Editions 857, Finnish Literature Society & City of Helsinki Urban Facts, Jyväskylä 2002; toinen uudistettu painos nimellä Helsinki: Finland's Innovative Capital, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2017.
 Marjatta Hietala & Lars Nilsson (toim.): Women in Towns. The Social Position of Urban Women in a Historical Context. Studier i stads- och kommunhistoria 18/Studia historica 60, Stads- och kommunhistoriska institutet, Historiska institutionen & Finnish Historical Society, Helsinki 1999.
 Marjatta Hietala: Innovaatioiden ja kansainvälistymisen vuosikymmenet. Historiallinen Arkisto 99:1/Suomen Historiallinen Seura , Helsingin kaupungin tietokeskuksen tutkimuksia 1992:2:1, Helsinki 1992. 
 Marjatta Hietala: Services and Urbanization at the Turn of the Century. The Diffusion of Innovations. Studia Historica 23, Finnish Historical Society, Helsinki 1987.
 Marjatta Hietala: Der neue Nationalismus in der Publizistik Ernst Jüngers und des Kreises um ihn 1920–1933. Annales Academiae Scientiarum Fennicae, Ser B, Tom 194, Helsinki 1975 (väitöskirja).
 Marjatta Hietala, Sini Kangas ja Heikki Ylikangas (toim.): Historia eilen ja tänään. Historiantutkimuksen ja arkeologian suunnat Suomessa 1908–2008. Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk 179, Suomen Tiedeseura 2009.
 Marjatta Hietala, Martti Helminen & Merja Lahtinen (toim.): Helsinki. Helsingfors. Historiallinen kartasto, Historic Towns Atlas, Scandinavian Atlas of Historic Towns, New Series No 2, Finland, Helsingin kaupungin tietokeskus Helsinki Urban Facts, Hämeenlinna 2009.
 Marjatta Hietala (toim.): Kirjoituksia merkittävistä suomalaisista. Aura Korppi-Tommola Suomen Kansallisbiografian kirjoittajana, Juvenes Print Tampere 2009.
 Marjatta Hietala & Kristiina Graae: Suullista historiaa. Veteraanikansanedustajat haastateltavina. (Oral History project on Finnish Veteran Parliamentarians). Eduskunnan kirjaston tutkimuksia ja selvityksiä I. Eduskunnan kirjasto (Publications of the Library of the Finnish Parliament), Helsinki 1994.
 Marjatta Hietala & Kari Myllys (toim.): Tutkijan tilastolliset tiedonlähteet. Gaudeamus, Helsinki 1982.
 Marjatta Hietala & Eino Jutikkala: Kokkola – Gamlakarleby. Scandinavian Atlas of Historic Towns, New Series No 1, Finland. Finnish Historical Society, Odense University Press, 1990.
 Marjatta Hietala, Aira Kemiläinen & Pekka Suvanto (toim.): Mongoleja vai germaaneja – rotuteorioiden suomalaiset. Historiallinen Arkisto 86, Helsinki 1985. Teoksessa artikkelit: Rotuhygienia, s. 105–162, ja Suomalaisen naistyypin etsiminen, s. 421–446.
Lähde

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Vem och vad 1994–2014, Schilds 1994–2014.
 Reclaiming the City. Innovation, Culture, Experience. ed. by Marjaana Niemi & Ville Vuolanto, Festschrift for Marjatta Hietala 19.6.2003. Studia Fennica, Historica 6.
 Kati Juurus, Professori Marjatta Hietala Kulttuurin ja yhteiskunnan tutkimuksen toimikuntaan. Yliopistouutiset 15.12.1997.
 Pauliina Susi, Naisen kallein omaisuus, Yliopisto 15/99.
 Innovaatiot tarvitsevat rajojen rikkomista ja vuoropuhelua, Oppiva Tampere 1/2002.
 Maan viisaat ennakoivat yhteiskunnan sudenkuoppia. Haastattelijana Taina Wesslin, Aikalainen 12.6.2000.
 Kokeneet viisaat nimesivät yhteiskunnan sudenkuopat, Yhteishyvä 1/2001.
 Anni Seppälä, Historioitsija rohkaisee nuoria tutkijoita. Tunnustus: Tampereen yliopiston professori Marjatta Hietala sai Kulttuurirahaston palkinnon. Aamulehti 28.2.2010.

Luokka: Aatehistorioitsijat
Luokka:Suomalaiset professorit
Luokka:Tampereen yliopiston professorit
Luokka:Joensuun yliopiston professorit
Luokka:Vuonna 1943 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt