Julius Wellhausen

Julius Wellhausen (17. maaliskuuta 1844 Hameln – 7. tammikuuta 1928 Göttingen) oli saksalainen orientalisti ja raamatuntutkija. Hän toimi teologian professorina Greifswaldin yliopistossa, itämaisten kielten professorina Hallen yliopistossa sekä heprean kielen professorina Marburgin ja Göttingen yliopistoissa. Wellhausen on kirjoittanut teoksia, jotka käsittelevät mm. Israelin historiaa, Uutta testamenttia ja Arabian niemimaata.

Wellhausen tutki Raamatun tekstien alkuperää. Hänet tunnetaankin yhtenä nelilähdeteorian kehittäjistä. Wellhausenin mukaan juutalaisten toora eli kristittyjen Raamatun viisi Mooseksen kirjaa koostuu neljästä alun perin erillisestä lähteestä, joista käytetään nimityksiä Jahvisti (J), Elohisti (E), Deuteronomium (D) ja Pappiskirja (P). Wellhausen ei ollut ensimmäinen, joka käytti jakoa neljään itsenäiseen lähteeseen, mutta hän osoitti, että niiden oikea kirjoitusjärjestys oli ”JEDP” Wellhausenin kronologian mukaisesta nelilähdeteoriasta tuli tämän jälkeen Mooseksen kirjojen alkuperästä noin sadaksi vuodeksi yleisesti hyväksytty tieteellinen teoria. Vasta 1970-luvun lopulla tieteellinen konsensus alkoi murtua, ja rinnalle kehitettiin muitakin teorioita.

 Merkittäviä teoksia 
Geschichte Israels in zwei Bänden (1878) 
Prolegomena zur Geschichte Israels (1883)
Die Komposition des Hexateuchs und der historischen Bücher des Alten Testaments (1885) 
Israelitische und jüdische Geschichte (1894)
Skizzen und Vorarbeiten (1884—99)

 Lähteet 

Luokka:Vuonna 1844 syntyneet
Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Luokka:Saksalaiset teologit
Luokka:Saksalaiset kielitieteilijät
Luokka:Islamin tutkijat