Vallitunsaari

Vallitunsaari on saari Kemijoessa Isohaaran vesivoimalaitoksen vieressä. Vallitunsaari on alunperin ollut Kemijoen suiston Isohaaran ja Vähähaaran välillä ollut saari.

 Osaksi Kemijoen ylittävää maantie- ja rautratieratkaisua 

Vallitunsaari liittyi olennaisena osana liikennejärjestelyihin, jotka tehtiin rakennettaessa kesällä 1903 Kemijoen yli kulkevaa maantie- ja rautatiesiltaa, jossa Vähä- ja Isohaaran väliin jäävän Vallitunsaarella sijainneen tien pituus oli 300 m. Näin Kemijoen ylityksen kokonaispituus oli yli 700 m.
pienoiskuva|Neuvostosotilaiden hauta-alue.
Jatkosodan aikana
Saarella on Ajoksessa sijainneen saksalaisten vankileirin sivuleiri, jonne Vallitunsaaren sivuvankileirissä kuolleet puna-armeijan sotilaat haudattiin. Näin Vallitunsaarelle muodostui neuvostosotilaiden hauta-alue. 

 Lapin sodan alkuvaiheessa 8.10.1944 saksalaiset tuhosivat Kemijoen sillat.

 Energiayhtiö Pohjolan Voiman aikakausi 

Sodan aikana perustettu energiayhtiö Pohjolan Voima Oy teki 1945 valtiolle esityksen, jolla se tarjoutui rakentamaan Kemijoen yli uuden sillan toukokuuhun 1946 mennessä, jos se saa rakentaa sillan yhteyteen vesivoimalan. Rakentaminen aloitettiin 1945. Patosilta rauta- ja maanteineen valmistui 1946 ja avattiin liikenteelle kesällä 1947.

Mittavan voimalaitoksen rakennustyömaan tukikohtana käytettiin Vallitunsaarta, joka vakiintui voimayhtiön konttoripaikaksi ja sen henkilökunnan yhdyskunnaksi. Asuinalue toteutettiin 1940- ja 1950-luvun vaihteessa korkeatasoisena sekä rakennuskannaltaan (arkkitehti Eino Pitkänen) että viheralueiltaan (puutarha-arkkitehti John Hausen). 
pienoiskuva|Vallitunsaari Pohjolan Voiman pääkonttorin paikkana ja henkilökunnan asuinalueena 1950-luvulla. Kuvan oikeassa reunassa Pohjolan Voima Oy:n silloinen pääkonttori.

Voimalaitoksen rakentamisen yhteydessä Pohjolan Voima Oy:n pääkonttori sijoittui Isohaaran voimalaitoksen välittömässä läheisyydessä sijainneelle Vallitunsaarelle, jossa se sijaitsi aina 1970-luvun puoliväliin, jolloin pääkonttori siirtyi Ouluun. Samalla se oli vesivoimayhtiön työntekijöiden asuinalue ja suljettu ulkopuolisilta, mutta nykyisin se on avoin. Saaren omistaa Pohjolan Voima Oy:n seuraajayritys PVO-Vesivoima Oy, joka on yrittänyt turhaan myydä sitä. 

Lähteet

Kirjallisuutta
 Kallio-Koski, Jyrki; Paronen, Heikki; Salmela, Pekka: Vallitunsaaren lapset. Lasten elämää saaressa 1940-luvulta 1970-luvulle. Arkkitehtitoimisto Kallio-Koski Oy 2020. 

Luokka:Kemin saaret
Luokka:Paattio