Egyptin kuningas

Egyptin kuningas (), virallisesti Egyptin kuningas, Nubian, Sudanin, Kordofanin ja Darfurin hallitsija, oli Egyptin valtionpäämiehen vuosina 1922–1953 käyttämä arvonimi. Kun Yhdistynyt kuningaskunta antoi 28. helmikuuta 1922 yksipuolisen Egyptin itsenäisyysjulistuksen, joka lopetti siten sen protektoraatin Egyptissä, Egyptin sulttaani Fuad I antoi 15. maaliskuuta 1922 asetuksen, jolla hän otti käyttöön Egyptin kuninkaan arvonimen.

Kertoman mukaan arvonimen muutos johtui paitsi Egyptin uudesta itsenäistymisestä myös Fuad I:n halusta saada sama arvonimi kuin vastaperustettujen Hijazin, Syyrian ja Irakin kuningaskuntien hallitsijoilla. 

Toinen Egyptin kuninkaaksi nimetty monarkki oli Fuad I:n poika Farouk I, jonka arvonimi muutettiin Egyptin ja Sudanin kuninkaaksi lokakuussa 1951 wafdistisen hallituksen yksipuolisesti kumottua vuoden 1936 Englannin ja Egyptin välisen sopimuksen.

Monarkia lakkautettiin 18. kesäkuuta 1953 Egyptin vuoden 1952 vallankumouksen ja tasavallan perustamisen jälkeen. Kolmas kuningas, Egyptin alaikäinen Fuad II (Faroukin luoputtua vallasta vallankumouksen jälkeen), lähti maanpakoon Italiaan. Egyptin presidentti korvasi tämän aseman 18. kesäkuuta 1953.

Muinaisen Egyptin hallitsijoita voidaan kuvailla käyttämällä arvonimeä kuningas (käännös egyptiläisestä sanasta nsw) tai faarao. Koraanin Mooseksen tarina sisältää hänen vuorovaikutuksensa Egyptin hallitsijan, faaraon, kanssa (). Aikaisempi islamilainen Joosefin tarina viittaa Egyptin hallitsijaan kuninkaana ().

Monarkkien luettelo
 Monarkki Vallassa100pxFuad I15. maaliskuuta 192228. huhtikuuta 1936100pxFarouk I28. huhtikuuta 193616. lokakuuta 1951108x108pxFuad II26. heinäkuuta 195218. kesäkuuta 1953
Lähde:

Viitteet

Luokka:Luettelot hallitsijoista
Luokka:Egyptin hallitsijat