Risto Sarvas

Risto Olavi Sarvas (vuoteen 1926 Sundvall; ) oli Metsäntutkimuslaitoksen professori, joka toimi tutkimuslaitoksen johtajana 1956–1962. 

Sarvaksen vanhemmat olivat kauppias Fredrik Wilhelm Sundvall ja Selma Eufrosyne Gustafsson. Hän valmistui metsänhoitajaksi 1931 ja työskenteli kolme vuotta avustavana metsänhoitajana Metsähallituksen palveluksessa, kunnes siirtyi tutkijaksi ja assistentiksi Helsingin yliopistoon. Vuosina 1935–1936 hän opiskeli saksalaisissa metsäkorkeakouluissa Eberswaldenissa ja Tharandtissa. Vuonna 1938 hän käynnisti eduskunnan erityisrahoituksella huonokuntoisia metsiä koskevan tutkimuksen, 1944 hän väitteli harsintahakkuiden vaikutuksista ja väitöksen jälkeen tutki muun muassa koivun luontaista uudistamista ja siemenpuuhakkuita männyn uudistamisessa. 

Vuonna 1945 Sarvaksesta tuli Metsäntutkimuslaitoksen assistentti, 1952 professori ja metsänhoidon tutkimusosaston päällikkö ja 1956 oman toimensa ohella tutkimuslaitoksen johtaja kuuden vuoden ajaksi. Tutkijaksi Sarvas palasi omasta tahdostaan. 1960-luvulla hän julkaisi laajoja kansainvälistä huomiota herättäneitä tutkimuksia männyn ja kuusen kukinnasta ja siemensadosta, samoin kuin merkittävän yli 500-sivuisen dendrologian käsikirjan Havupuut (1964). Metsäpuiden vuodenaikojen kiertoa koskevasta tutkimuksesta hän ehti julkaista ensimmäisen osan 1972. Sarvas toimi aktiivisesti alansa kansainvälisissä ja pohjoismaisissa asiantuntijaverkostoissa, mukaan lukien metsäntutkimusorganisaatioiden liitto IUFRO.  

Sarvaksen puoliso vuodesta 1939 oli Aira Helka Pentikäinen. Laskennallisen sähkömagnetiikan professori Jukka Sarvas oli heidän poikansa. Toisesta pojasta Matti Sarvaksesta tuli puolestaan Kansanterveyslaitoksen tutkimusprofessori.

Lähteet

Kirjallisuutta


Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat
Luokka:Suomalaiset metsätieteilijät
Luokka:Suomalaiset professorit
Luokka:Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtajat
Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat
Luokka:Vuonna 1908 syntyneet
Luokka:Vuonna 1974 kuolleet