Mario Caserini

Mario Caserini (26. helmikuuta 1874 Rooma – 17. marraskuuta 1920 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.

Taidemaalarina ja lavastajana työskennelleen Caserinin elokuvaura alkoi näyttelijänä vuonna 1905. Seuraavana vuonna hänestä tuli yksi Cinesin tärkeimmistä ohjaajista. Hän teki yhtiölle etupäässä historiallisia draamoja ja kirjallisuussovituksia, joiden pääosissa esiintyi usein hänen vaimonsa Maria Caserini-Gasperini. Vuonna 1911 Caserini siirtyi Ambrosio Filmille, jolle hän ohjasi ensimmäisen pitkän elokuvasovituksen Edward Bulwer-Lyttonin romaanista Pompeijin viimeiset päivät (1913). Vuonna 1913 Caserini oli mukana perustamassa Gloria Films -yhtiötä, jolle hän teki tunnetuimmat elokuvansa Mutta rakkauteni ei kuole koskaan (1913) ja Nerone e Agrippina (”Nero ja Agrippina”, 1914). Niistä ensimmäinen muistetaan Lyda Borellin läpimurtoelokuvana ja jälkimmäinen yhtenä italialaisen spektaakkelielokuvan suurmenestyksistä.

Vuonna 1915 Caserini perusti Torinoon oman tuotantoyhtiön Caserini Filmin, jonka tähtinäyttelijöitä olivat Mario Bonnard ja Leda Gys. Ennen kuolemaansa hän palasi vielä Cinesin palvelukseen.

Elokuvia
 L’amorino, 1910
 La ribalta, 1912
 Mutta rakkauteni ei kuole koskaan, 1913
 Il dramma di una notte, 1918

Lähteet

Aiheesta muualla

 Internet Movie Database: Mario Caserini 
 Elonet: Mario Caserini

Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Vuonna 1874 syntyneet
Luokka:Vuonna 1920 kuolleet