Nicholas Grimshaw

Nicholas Grimshaw (9. lokakuuta 1939 Hove, East Sussex – 2025) oli brittiläinen arkkitehti, joka tunnettiin modernistisesta high-tech-arkkitehtuuristaan, alumiinijulkisivuistaan ja metallirakenteistaan. Hänen merkittävimpiä rakennuskohteitaan ovat Lontoon Waterloon rautatieaseman laajennus sekä maailman suurin kasvihuonekokonaisuus Eden Project Englannin Cornwallissa.

Grimshaw kävi Wellington Collegen Berkshiressä ja opiskeli 1959–1962 Edinburgh College of Art -oppilaitoksessa, kunnes sai stipendin Lontoon AA-arkkitehtuurikouluun (Architectural Association School of Architecture). Valmistuttuaan sieltä vuonna 1965 hän aloitti pitkän yhteistyön arkkitehti Terry Farrellin kanssa. Se kesti vuoteen 1980 asti, jolloin Grimshaw halusi viedä teollisia materiaaleja hyödyntävää ”high tech” -arkkitehtuuriaan yhä pidemmälle, kun taas Farrell kiinnostui Yhdysvalloissa alkunsa saaneesta, leikkisämmästä postmodernista arkkitehtuurista.

Grimshaw perusti 1980 oman toimistonsa, jonka nimi alkujaan oli Nicholas Grimshaw & Partners. Yrityksen läpimurto oli vuonna 1988 valmistunut East India Dock House. Se rakennettiin Financial Times -lehden painotaloksi, ja rakennus listattiin 2016 suojelluksi. Grimshaw suunnitteli myös Britannian rakennuksen Sevillan Expo 92 -. Vuonna 1993 Waterloon rautatieterminaali nimettiin Britanniassa vuoden rakennukseksi.

Grimshaw’n yritys suunnitteli Cornwalliin tunnetun nähtävyyden Eden Projectin, jossa on käytetty geodeettisiä putkiteräksestä rakennettu kupolimaisia rakennelmia. Grimshaw aateloitiin vuonna 2002 palveluistaan arkkitehtuurin parissa, ja vuosina 2004–2011 hän toimi Royal Academy of Artsin. Häne tpalkittiin 2019 Royal Institute of British Architects kuninkaallisella kultamitalilla. 


 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Brittiläiset arkkitehdit
Luokka:Vuonna 1939 syntyneet
Luokka:Vuonna 2025 kuolleet