Vedekieli

Vedekieli tai vedenkieliElena Sulin, Itä-Helsingin nuoret käyttävät taas vanhaa ”sala­kieltä” Helsingin Sanomat 18.4.2022, viitattu 18.4.2022 (digilehden tilaajille) on leikkikieli, joka oli yleinen erityisesti 1950-luvun Helsingissä. Vedeä puhuttiin eniten 1950–1980-luvulla ja Tsennaaks stadii, bonjaaks slangii -slangisanakirjassaan Heikki Paunonen rajaa vedenkielen erityisesti Hämeentien, Pengerkadun ja Sakarinkadun kortteleihin, joissa sitä puhuttiin runsaasti. Muiden leikkikielten tapaan kielen tarkoitus oli toimia sisäpiiri- tai salakielenä.  

Vedekieli heräsi uudelleen henkiin 2000-luvun alussa Itä-Helsingin rap-musiikkipiireissä. Vedekieltä käytti esimerkiksi räppäri Steen1 Salaliittoteoria-levyllään osana pyrkimystään rakentaa itähelsinkiläistä identiteettiä. Sittemmin vedekielestä on tullut pysyvä elementti nuorten itähelsinkiläisten puheessa, jossa suomeen sekoittuu lukuisia vieraita kieliä.

Muita suomalaisia leikkikieliä ovat muun muassa kontinkieli, fikon-kieli ja vitikieli.

 Rakenteet 
Esimerkkikeskustelu:

– Tuletko meille? 

– Tulen.

 Menetelmä 1 
Rakenne on "sana" = sana + vede → venasade 

– Veletko tude veille mede? 

– Velen tude. 

 Menetelmä 2 
Ensimmäisen tavun perään lisätään äänneyhdistelmä -dve.

– Tudveletko meildvele?

– Tudvelen.

 Menetelmä 3 
Sanan alkuun lisätään tavu -ve , loppuun lisätään tavu -de .

– Vetuletkode vemeillede?

– Vetulende.
 Lähteet 

 Aiheesta muualla 


Luokka:Leikkikielet
Luokka:Helsingin kulttuuri
Luokka:Suomen kieli
Luokka:Kallio