Rómulo Betancourt

Rómulo Ernesto Betancourt Bello (22. helmikuuta 1908 – 28. syyskuuta 1981) oli venezuelalainen poliitikko, joka tunnetaan ”Venezuelan demokratian isänä”. Hän oli maan presidentti 1945–1948  ja uudelleen 1959–1964 sekä Venezuelan 1900-luvun tärkeimmän puolueen Acción Democrátican perustaja ja johtaja.

Betancourt osallistui Venezuelan niin sanottuun sotilas- ja kansalliskapinaan 1928, joutui vangiksi ja eli vapauduttuaan pitkään maanpaossa. 1940-luvulla hänen kirjoituksensa El País -lehdessä herättivät huomiota läpi Etelä-Amerikan. Betancourt tunnettiin diktatuurien vastustajana.

Varhainen ura
Rómulo Betancourt syntyi Guatiressa lähellä pääkaupunkia Caracasta. Oppikoulun jälkeen hän opiskeli Venezuelan keskusyliopistossa. Hänet karkotettiin maasta poliittisen agitaation vuoksi. Hän siirtyi Costa Ricaan, jossa hän perusti ja johti kommunistisia ryhmiä. Hänestä jopa tuli 22-vuotiaana maan kommunistipuolueen johtaja.

Vuonna 1937 hän erosi kommunistipuolueesta ja palasi kotimaahansa ja perusti Partido Democrático Nacional -puolueen, jonka nimeksi vuonna 1941 otettiin Acción Democrática (AD).

Betancourt nousi ensi kerran presidentiksi vuoden 1945 sotilasvallankaappauksessa. Hän toteutti monia uudistuksia kuten yleisen äänioikeuden ja ryhtyi ottamaan maassa toimivien öljy-yhtiöiden voitosta puolet valtiolle yritettyään ensin kansallistaa ne.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Venezuelan presidentit
Luokka:Vuonna 1908 syntyneet
Luokka:Vuonna 1981 kuolleet