Kiinalainen kalligrafia

Kiinalainen kalligrafia on kiinalaisin kirjoitusmerkein luotua kalligrafiaa. Kiinassa kalligrafiaa on aina pidetty merkittävänä taiteenlajina, ja monet menneiden vuosisatojen mestarit tunnetaan nimeltä. Tiettyihin asioihin kiinnitetään huomiota kirjoitusmerkkejä tehtäessä, mutta ehdottomia sommittelusääntöjä ei ole. Kalligrafit käyttävät merkkien piirtämiseen sivellintä.

Asema taiteena
Kiinan taiteenlajeista kalligrafia on maalaustaiteen ohella arvostetuinta. Kalligrafiaa näkee edelleen kaikkialla Kiinassa, sitä opetetaan koululaisille, alan lehtiä ja oppaita julkaistaan useita, ja kalligrafian tutkimus on oma oppialansa.

Kalligrafian ja maalaustaiteen ikiaikainen yhteys Kiinassa perustuu siihen, että kiinalaiset kirjoitusmerkit olivat alun perin kuvamerkkejä. Kumpikin perustuu lisäksi samaan esteettiseen teoriaan, ja ne hyödyntävät myös samoja työvälineitä, sivellintä, tussia ja paperia sekä samaa sivellintekniikkaa. Moni kiinalainen taiteilija onkin ollut samalla sekä taidemaalari että kalligrafi.Seppälä 2005, s. 288–290.

Tavoite
Tärkeää kiinalaisessa kalligrafiassa ovat yksittäisten kirjoitusmerkkien piirrot, rakenne ja painopiste, sekä kokonaissommittelu. Ehdottomia sommittelusääntöjä ei kuitenkaan ole.Seppälä 2005, s. 300–302. Eteläisen Qi-dynastian (479–502) aikana eläneen maalari Xie Hen esittämien tunnettujen kriteerien mukaan kalligrafiassa tärkeintä on ”elämänvoiman (qi) rytminen harmonia ja liike”. Hänen mukaansa qi-elämänvoiman vangitseminen paperille viivojen keinoin on kalligrafin tärkein päämäärä.

Välineet
Kiinalaisen kalligrafin työvälineitä ovat ”neljä aarretta”: sivellin, paperi, tussi ja tussinhankauskivi.Seppälä 2005, s. 298. Kiinalaisiin kalligrafiateoksiin kuuluu oleellisesti taiteilijan punainen sinetti. Itämainen sivellintekniikka eroaa länsimaisesta: kiinalainen kalligrafi pitää sivellintä sormenpäillään pystyasennossa ja käyttää vain harjaksen kärkeä.

Kirjoitustyylit
Kiinalaisista kirjoitustyyleistä kalligrafien suosiossa ovat etenkin kursiivi xingshu ja hyvin vapaamuotoinen ruohokirjoitus caoshu. Xingshu kehittyi samoihin aikoihin niin sanotun normaalikirjoituksen, eli kaishun, kanssa noin 1 800 vuotta sitten. Xingshu on kaunokirjoitustyylinä vapaamuotoisempaa kuin normaalikirjoitus, ja se on edelleen yksi kalligrafien suosikeista.Seppälä 2005, s. 297. Caoshu, kiinan kalligrafiatyyleistä kaikkein vapaamuotoisin ja usein hyvin vaikeaselkoinen, kehittyi lopulliseen muotoonsa Tang-dynastian aikana 618–907.

Mestareita
Kiinalaisen kalligrafian 1 800 vuoden historian ajan mestareita tunnetaan nimeltä useita. Maineikkain heistä oli Wang Xizhi (321–379), jonka tunnetuimmat säilyneet teokset on sivelletty xingshulla ja caoshulla. Qing-dynastian (1644–1912) ajalta tunnetaan kalligrafi Deng Shiru (1743–1805), ’Qing-kalligrafian prinssi’. Yksi hänen erikoislajeistaan oli zhuanshu, eli sinettikirjoitus, ja siinä etenkin pieni sinettikirjoitus; toinen hänen lempityylinsä oli lishu, eli kirjurikirjoitus.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Luokka:00 Kirja-ala, kirjoitus
Luokka:Kalligrafia
kalligrafia
kalligrafia
Luokka:Unescon aineettoman kulttuurin perintökohteet