Harry Bertoia

Arieto ”Harry” Bertoia (10. maaliskuuta 1915 San Lorenzo, Friuli, ItaliaHarry Bertoia’s Birthplace -sivusto. Viitattu 21.7.2014. – 6. marraskuuta 1978 Barto, Pennsylvania) oli italialais-amerikkalainen muotoilija, kuvanveistäjä ja äänitaiteilija, joka tunnetaan erityisesti 1950-luvun alussa suunnittelemistaan teräsverkkotuoleista, koruistaan ja suurista liikkuvista seinäkoristeistaan.

Elämä ja ura
Harry Bertoia matkusti 15-vuotiaana synnyinmaastaan Italiasta Yhdysvaltain Detroitiin tapaamaan isoaveljeään, päätti jäädä maahan ja aloitti opinnot teknillispainotteisessa high schoolissa. 1930-luvun lopulla hän opiskeli detroitilaisessa taidekoulussa sekä stipendiaattina Eliel Saarisen johtamassa Cranbrookin taideakatemiassa, jossa tutustui muiden muassa Walter Gropiukseen sekä Ray ja Charles Eamesiin.

Vuonna 1950 Bertoia muutti Pennsylvaniaan työskentelemään yhdessä Hans ja Florence Knollin kanssa. Pian syntyi viiden metallilangasta hitsatun sisustusesineen kokoelma, josta kuuluisimmaksi tuli Diamond-nojatuoli.

Ääniveistokset
1950-luvun puoliväliin mennessä Bertoia oli ansainnut niin paljon Knollin valmistamilla kalusteillaan, että saattoi keskittyä kuvanveistoon chicagolaisen Graham Foundationin jäsenenä. Hän otti veistoksiinsa mukaan äänen, jonka lähteinä hän käytti metallilevyjä. Hän jopa konsertoi ja levytti ääniveistostensa soittajana teemalla Sonambient.

Bertoia kuoli keuhkosyöpään 63-vuotiaana 1978.

Lähteet

Aiheesta muualla

Bertoian virallinen sivusto

Luokka:Yhdysvaltalaiset muotoilijat
Luokka:Italialaiset muotoilijat
Luokka:Vuonna 1915 syntyneet
Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot
Luokka:Amerikanitalialaiset