Seitsemän merta

Seitsemän merta on laajasti tunnettu historiallinen sanonta, joka viittaa joko nykykäsityksen mukaan valtameriin tai kunakin aikana erilaiseen joukkoon meriä. Sanonnalla tarkoitetaan joko kaukaisia maita kuten "seitsemän meren takana" tai merimiesten kokeneisuutta: "Hän on purjehtinut seitsemällä merellä". Valtameriä ei ole kuin kolme eli Atlantti, Tyynimeri sekä Intian valtameri tai viisi, jos sekä Pohjoinen jäämeri että Eteläinen jäämeri lasketaan mukaan, mutta kun halutaan lukumääräksi seitsemän sanonnan mukaan, niin tähän on päästy jakamalla sekä Atlantti että Tyynimeri eteläiseen ja pohjoiseen osaan.Freuchen, Peter Loth David, Peter Freuchenin seitsemän meren kirja, suomentanut Kari Lampén, sivut 21-22, Gummerus Jyväskylä, 1958

"Seitsemän merta"-sanonnan nykyiseen yleisyyteen on ehkä eniten vaikuttanut Rudyard Kipling runokokoelma "The Seven Seas" vuodelta 1896.

Sanonnan historia ulottuu Mesopotamiaan, jossa tunnettiin seitsemän planeettaa. Tätä kautta luvusta seitsemän tuli pyhä luku, joka silloin yhdistettiin myös tunnettuihin meriin. 

Antiikin aikana meriin luettiin:
Välimeri
Punainen meri
Kiinanmeri
Länsi-Afrikan meri
Itä-Afrikan meri
Intian valtameri
Persianlahti

900-luvulla Islamilainen maantieteilijä Ya'qubi kirjoitti kuvauksen matkasta Kiinaan seitsemän meren yli. Nämä meret olivat Persianlahti, Khambatinlahti, Bengalinlahti, Malakansalmi, Singaporensalmi, Siaminlahti ja Etelä-Kiinan meri.

Arabialaisten merenkävijöiden käsitys seitsemästä merestä on todennäköisesti sisältänyt myös ne meret, joilla he kulkivat:
Mustameri
Kaspianmeri
Arabianmeri
Intian valtameri
Punainen meri
Välimeri
Adrianmeri

Lähteet

 Aiheesta muualla 

Luokka:Sanonnat
Luokka:Meret
Luokka:Merihistoria