Invalidenfriedhof

Invalidenfriedhof on vanha, pienehkö sotilashautausmaa Berliinin keskustassa. Se sijaitsee Berliini–Spandau-kanavan itärannalla, lähellä Invalidenstrasse-katua, Invalidenpark-puistoa ja entistä Invalidenhaus-veteraanisairaalaa.

Historia
Hautausmaan perusti Preussin kuningas Fredrik Suuri vuonna 1748 viimeiseksi leposijaksi samassa yhteydessä perustamansa Invalidenhausin asukkaille, jotka olivat Itävallan perimyssodan veteraaneja. Myöhemmin hautausmaalle haudattiin monia tunnettuja Preussin sotasankareita, joukossa useita kenraaleita.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 338 ja sisäkannen kartta. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Varsinkin Napoleonin sotien jälkeen siitä tuli tunnettujen komentajien hautauspaikka ja eräänlainen Saksan vapaussotien muistomerkki.Geschichte des Invalidenfriedhofs Berlin  Förderverein Invalidenfriedhof e.V. (Internet Archive). Viitattu 31.7.2014. Erään laskelman mukaan hautausmaalle oli vuoteen 1925 mennessä haudattu ainakin 11 marsalkkaa ja kenraalieverstiä, 67 kenraalia, 104 kenraaliluutnanttia, 93 kenraalimajuria, 9 amiraalia ja 7 Preussin sotaministeriä.Invalidenfriedhof mit Resten der Grenzmauer und Grabstätten   Denkmale in Berlin. Viitattu 31.7.2014.

Taiteellisesti merkittävin hauta on kenraali Gerhard von Scharnhorstin hautamuistomerkki vuodelta 1834. Se on marmorinen sarkofagi, jonka päällä lepää leijonaa esittävä pronssipatsas. Itse muistomerkin suunnitteli arkkitehti Karl Friedrich Schinkel, leijonapatsaan veisti Christian Rauch ja marmorireliefit teki Friedrich Tieck. Invalidenfriedhofiin haudattiin myös vuoden 1848 vallankumouksen yhteydessä kaatuneet sotilaat. Invalidenfriedhofiin haudattiin varsinkin 1800-luvun puolivälistä alkaen myös runsaasti siviilejä.

Invalidenfriedhof säilyi merkittävien sotilashenkilöiden hautauspaikkana aina toisen maailmansodan loppuun saakka. Se suljettiin uusilta hautauksilta vuonna 1951 ja yleisön pääsyä sinne rajoitettiin. Kylmän sodan aikana Berliinin muuri kulki kanavan rantaa pitkin aivan hautausmaan vierestä. Itä-Saksan rajavalvonnasta vastanneet viranomaiset hävittivät suurimman osan hautakivistä, jotta rajavyöhykkeelle saataisiin vapaa näkyvyys ja ampumismahdollisuus. Tämän seurauksena alkuperäisestä noin kolmesta tuhannesta hautakivestä on säilynyt nykypäiviin vain pari sataa. Erityisen paljon hautoja hävitettiin vuosina 1972–1975, jolloin rakennettiin niin sanottu Berliinin muurin neljäs vaihe. Jäljelle jääneitä hautoja on kunnostettu 1990-luvun alusta lähtien. Pätkä Berliinin muuria on säilytetty muistona hautausmaan alueella.

Tunnettuja Invalidenfriedhofiin haudattuja
Lothar von Arnauld de la Perière, sukellusvenekapteeni
Fritz von Below, kenraali
Hans Hartwig von Beseler, kenraalieversti
Hermann von Boyen, sotamarsalkka, sotaministeri
Karl von Bülow, sotamarsalkka
Magnus von Eberhardt, jalkaväenkenraali
Hermann von Eichhorn, sotamarsalkka
Ludwig von Falkenhausen, kenraalieversti
Curt von François, siirtomaajohtaja
Werner von Fritsch, kenraalieversti
Curt Haase, kenraalieversti
Josias von Heeringen, kenraali, sotaministeri
Reinhard Heydrich, SS-johtaja
Max Hoffmann, kenraalimajuri
Friedrich von Holstein, ulkoministeriön virkamies
Helmuth von Moltke nuorempi, sotamarsalkka
Werner Mölders, lentäjä
Maximilian von Prittwitz, kenraalieversti
Walter von Reichenau, sotamarsalkka
Manfred von Richthofen, lentäjä (haudattiin 1918 Ranskaan, siirrettiin 1925 Invalidenfriedhofiin, siirrettiin 1975 Wiesbadeniin)
Gerhard von Scharnhorst, kenraali
Alfred von Schlieffen, sotamarsalkka
Rudolf Schmundt, Adolf Hitlerin kenraaliadjutantti
Hans von Seeckt, kenraali
Wilhelm Solf, ulkoministeri
Fritz Todt, natsipoliitikko
Ernst Troeltsch, teologi
Ernst Udet, lentäjä
Julius von Verdy du Vernois, kenraali, sotaministeri
Hans Karl von Winterfeldt, kenraali
Job von Witzleben, kenraali

Lähteet

Aiheesta muualla

3D-taideprojekti ”Ghost – Memory Deconstructed” Invalidenfriedhofilla 

Luokka:Berliinin hautausmaat