FS Invincible (1861)

Invincible oli Ranskan laivaston vuonna 1861 vesillelaskettu Gloire-luokan ironclad.

 Valmistus 

Ranskan meriministeri de Chasseloup-Loubat tilasi 4. maaliskuuta 1858 kolme 900 nhp:n höyrykoneella varustettua panssarifregattia, joista kaksi määrättiin valmistettavaksi Toulonin laivastontelakalla ja kolmas Lorientin. Aluksen nimeksi vahvistettiin 8. maaliskuuta Invincible. Meriministeri hyväksyi 20. maaliskuuta Stanislas-Charles-Laur Dupuy de Lômen suunnitelmat uudeksi alukseksi. Köli laskettiin 1. toukokuuta 1858. Alukselle tilattiin höyrykone Mazelinelta samalla kertaa kuin Couronnelle. Tilaus hyväksyttiin 4. kesäkuuta. Alukselle valmistettu höyrykone asennettiin kuitenkin Napoléonille. Alukselle tilattiin uusi höyrykone Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, joka hyväksyi tilauksen 18. toukokuuta 1860. Alus laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1861 ja otettiin palvelukseen 6. huhtikuuta 1861 koeajoja varten ja varsinaiseen palvelukseen maaliskuussa 1862. Alus valmistui lopulta maaliskuussa 1863.Winfield, Rif & Roberts, Stephen S. s. 419–420

 Palvelus 
Alus osallistui syyskuusta marraskuuhun 1863 ironcladien koepurjehdukseenGardiner, Robert s. 286, minkä jälkeen palvelukseen otettu alus liitettiin Ranskan Välimeren laivastoon.de Balincourt, Captain & Vincent-Bréhignac, Captain 1974 s. 24 Alus vastaanotti elokuussa 1865 Brestissä Napoleon III:n syntymäpäivä juhlallisuuksissa vierailleen Britannian kuninkaallisen laivaston Kanaalin laivaston alukset. Invinciblen lisäksi vastaanottajina olivat linjalaivat Bretagne, Louis XIV, Ville de Lyon ja Jean Bart, ironcladit Solferino, Couronne, Provence ja Normandie sekä korvetti Reine Hortense, joka oli tilaisuudessa virallisena vastaanottajien jahtina. Lisäksi tilaisuudessa oli runsaasti pienempiä risteilijöitä ja kuljetusalukset Meuse ja Allier, joka oli vasta Meksikosta saapuneena edelleen karanteenissa. Toisena vierailupäivänä Solferinolla, Couronnella ja Invinciblella järjestettiin vastaanotto. Merkittävimmät vieraista saapuivat Solferinolle muiden keskittyessä muille aluksille. Molemmat satamassa olleet laivastot lähtivät 24. elokuuta merelle. Britit palasivat suoraan Portsmouthiin ja ranskalaiset ryhmittivät laivastonsa uudelleen esitelläkseen sitä paremmin.Jones 1996 s. 35-36

Alus osallistui 29. elokuuta Ranskan laivaston vastavierailuun Portsmouthiin, missä isäntänä oli Kanaalin laivasto. Laivastoa olivat vastassa HMS Achilles, HMS Black Prince, HMS Hector, HMS Royal Sovereign, HMS Defence, HMS Edgar, HMS Liverpool, HMS Research ja HMS Salamis. Lisäksi satamassa oli 10 tykkivenettä, joiden tehtävänä oli toimia ranskalaisalusten huoltolaivoina. Kello 10.30 amiraliteetin lordit purjehtivat HMS Osbornella, HMS Enchantressilla ja HMS Black Eaglellä vastaanottamaan vierailijoita samalla kuin koko laivasto ampui kunnialaukauksia. Ranskan laivaston ironcladit Solferino, Magenta, Héroïne, Couronne, Flandre, Provence, Normandie, Invincible ja Gloire, korvetit Caton ja Reine Hortense sekä avisot Ariel ja Faon laskivat ankkurinsa Southsean edustalle. Illalla järjestettiin upseereille vastaanotto HMS Duke of Wellingtonilla''. Seuraavina päivinä oli vierailuita ja vastavierailuita aluksilla ja alueen telakoilla. Ranskalaisalukset lähtivät 2. syyskuuta paluumatkalle Cherbourgiin, missä Välimeren laivasto hiilesti ennen matkan jatkamista Touloniin.Jones 1996 s. 36-40

Aluksen aseistus uusittiin vuonna 1868, minkä jälkeen se palautettiin palvelukseen 8. elokuuta 1870 Cherbourgissa. Ranskan ja Saksan sodassa 1870-1871 alus lähetettiin suojaamaan Saint-Pierre ja Miquelonia kaappareilta ja alueen ranskalaisia kalastajia. Heikkolaatuisesta puutavarasta valmistettu alus oli Ranskaan palatessaan huonossa kunnossa ja poistettiin palveluksesta. Alus poistettiin alusluettelosta 12. elokuuta 1872 Cherbourgissa käyttökelvottomana ja romutettiin 1876 CherbourgissaWinfield, Rif & Roberts, Stephen S. s. 420.

 Lähteet 

 Viitteet 

Luokka:Gloire-luokan taistelulaivat
Luokka:Arsenal de Toulon