Manipurin kieli

Manipuri (manipuriksi মেইতেই লোন্ meitei lon) on koillis-Intiassa Manipurin osavaltiossa puhuttu tiibetiläis-burmalainen kieli. Kielellä on vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 1,5 miljoonaa puhujaa ja sitä puhutaan Manipurin lisäksi Assamin, Länsi-Bengalin, Nagalandin, Tripuran, ja Uttar Pradeshin osavaltioissa sekä Bangladeshissa. Kielestä käytetään kansainvälisesti myös nimiä ”meitei” ja ”meithei”. Manipurista tehtiin Manipurin osavaltion virallinen kieli vuonna 1992 Intian perustuslain 71. lisäyksessä.

Bangladeshissa ja Intiassa puhutut manipurin murteet eroavat toisistaan huomattavasti, joten bangladeshilaisilla ja intialaisilla puhujilla on jonkin verran vaikeuksia ymmärtää toisiaan. Yhteensä päämurteita katsotaan olevan kolme.

Manipurilla on oma kirjaimistonsa meitei, joka oli käytössä 1000-luvulta 1700-luvulle asti. Sittemmin manipuria on kirjoitettu bengalin ja assamin tavoin bengalilaisella kirjaimistolla. 1900-luvun puolivälistä alkaen manipurin puhujat ovat kuitenkin alkaneet osoittaa uutta mielenkiintoa vanhaa kirjaimistoa kohtaan, ja 1980-luvulta lähtien meitei-kirjaimistoa on opetettu Manipurin osavaltion kouluissa bengalilaisten kirjainten rinnalla.

 Fonologia 

 Vokaalit 
EtinenKeskinenTakainenSuppeaiuPuolisuppeaeəoAvoina

Lähde:

 Konsonantit 
LabiaaliAlveodentaaliPalataaliVelaariGlottaaliKlusiiliTavallinenp | bt | dk | gAsp.pʰ | bʰtʰ | dʰkʰ | gʰAffrikaattaTavallinenʧ | ʤAsp.(ʧʰ) | ʤʰFrikatiivishNasaalimnŋLikvidal ~ rPuolivokaaliwj

Lähde:

 Lähteet 

Luokka:Tiibetiläis-burmalaiset kielet
Luokka:Intian kielet