Sakeus Koivunen

Sakeus Matinpoika Koivunen (synt. Pesä, 30. marraskuuta 1883 Ruovesi – 1918 Tampere) oli suomalainen sisävesilaivuri, joka sisällissodan jälkeen toimi vanginvartijana Tampereella sijainneella Kalevankankaan vankileirillä. Hänet tunnettiin leirin pahamaineisimpana vartijana, jota vangit kutsuivat muun muassa ”suureksi pyöveliksi”, ”piiskuriksi” ja ”pedoksi”. Koivunen syyllistyi myös lukuisiin vankien murhiin. Koivunen katosi syksyllä 1918 ja hänen ruumiinsa löydettiin seuraavana kesänä. Kuolemantapaus jäi selvittämättä, mutta kyseessä oli todennäköisesti murha.

 Toiminta vankileirillä 

Ruoveden Ritoniemessä syntyneen Koivusen vanhemmat olivat Matti Taavetinpoika Pesä (1832–1892) ja Riikka Matintytär Rajanen (1853–1905). Ennen sisällissotaa hän asui Murolessa ja työskenteli proomukapteenina Näsijärvellä.

Koivunen toimi Tampereen taistelun jälkeen perustetulla Kalevankankaan vankileirillä yhtenä järjestyspäällikkö Johannes Tammisen apulaisista. Hän oli Arthur Hermelinin ohella toinen vangeille määrättyjen ruoskimisrangaistusten toimeenpanijoista. Tutkija Aapo Roseliuksen mukaan Koivunen todennäköisesti myös teloitti useita vankeja. Muistitiedon mukaan hänen kerrotaan ampuneen esimerkiksi leipää vartijalta ostamaan tulleen vangin, ikkunasta kukistaneen pojan ja tämän pihalla seisseen isän sekä ruokaa vankina olevalle miehelleen tuomassa olleen naisen. Koivusen kerrotaan myös innokkaasti kerskailleen tekemisistään.  

 Kuolema 

Tampereella majaillut Koivunen katosi syksyllä 1918. Vuonna 1921 pidetyn Johannes Tammisen oikeudenkäynnin todistajanlausuntojen mukaan Koivunen oli ruoskinut vankeja vielä syyskuun puolivälissä. Hänen pahoin mädäntynyt ruumiinsa löydettiin heinäkuussa 1919 Kalevan kaupunginosasta Tampereen Hippoksen raviradan lähistöllä sijaitsevan ladon alta. Ruumiin vierellä oli sotilaskivääri, minkä vuoksi kalmoa luultiin aluksi Tampereen taistelun aikana haavoittuuneena kuolleeksi punakaartilaiseksi. Koivusen tiedettiin kuitenkin olevan kateissa ja lopulta hänen isäpuolensa tunnisti vainajan. Perimätiedon mukaan lapsia kiellettiin vielä 1950-luvulla menemästä ladon luokse, koska ”siellä oli tapahtunut kauheita”.

Tapaus ei milloinkaan selvinnyt, mutta yleisesti otaksuttiin Koivusen joutuneen punaisten kostomurhan uhriksi. Joidenkin väitteiden mukaan surmaajien kuitenkin epäiltiin olleen valkoisia, koska hän tiesi liikaa vankileirillä tapahtuneista rikkomuksista, eikä osannut pitää suutaan kiinni. Esimerkiksi Heikki Ylikangas mainitsee Tie Tampereelle -kirjassaan murhaajien ilmeisesti olleen valkoisten päällystöä. Oikeistolaiset sanomalehdet pitivät tapausta henkirikoksena, mutta työväenlehtien mukaan Koivusella oli riittävästi syitä myös itsemurhaan.

 Lähteet 

Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset
Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit
Luokka:Vuonna 1883 syntyneet
Luokka:Vuonna 1918 kuolleet