Ortodoksisen uskon tarkka esitys

Ortodoksisen uskon tarkka esitys (; ) on Johannes Damaskolaisen 700-luvun alkupuoliskolla kirjoittama kristillinen teologinen teos, joka esittää nimensä mukaisesti yhteenvedon ortodoksisen kristillisen uskon sisällöstä. Teos on varhaisten kirkkoisien dogmaattisten teosten yhteenveto.Seppälä, Johannes: Johdanto. Teoksessa Johannes Damaskolainen 1980 (Osa I), s. 7–10.

 Historia ja merkitys

Johannes Damaskolainen eli ja kirjoitti Bysantin valtakunnassa 600- ja 700-lukujen taitteessa. Ortodoksisen uskon tarkka esitys on hänen merkittävin teoḱsensa ja myös koko varhaisen kristikunnan merkittävimpiä teoksia. Teos julkaistaan usein erillisenä. Alun perin se oli kuitenkin kolmas osa laajemmassa dogmatiikkaa käsittelevässä teoksessa Tiedon lähde (Pēgē gnōseōs), joka käsitteli myös yleistä dogmatiikkaa sekä erilaisia harhaoppeja.

pienoiskuva|vasen|upright|Teoksen kirjoittaja Johannes Damaskolainen. Bysanttilainen ikoni 1300-luvun alusta.
Johanneksen teos liittyy ajan tarpeeseen muodostaa oikeaoppisesta uskosta kokonaisesitys, joka perustuu ekumeenisten kirkolliskokousten päätöksiin ja varhaisempien kirkkoisien teoksiin, ja asettaa oikean opin erilaisia harhaoppeja vastaan. Harhaopeiksi luettiin myös kristinuskon tuore haastaja islam. Johanneksen tavoitteena ei siis ollut esittää mitään uutta ja omaa, vaan koota aiempi teologia yhteen teokseen. Varhaisemmista kirkkoisistä Johanneksen lähteenä oli ennen kaikkea Gregorios Nazianzilainen ja tämän lisäksi muun muassa Basileios Suuri, Gregorios Nyssalainen, Nemesios Emesalainen, Kyrillos Aleksandrialainen, Leo Suuri, Leontios Bysanttilainen, Athanasios Suuri, Johannes Khrysostomos, Epifanios ja Pseudo-Dionysios Areopagita. Esitysjärjestyksensä osalta teos seuraa Theodoretos Kyrrhoslaisen teosta Kristillisen opin tiivistelmä.

Teosta voidaan pitää idän kirkon ensimmäisenä skolastisena teoksena, ja se oli merkittävä lähde myöhemmälle skolastiikalle. Teoksen ansiosta Johannesta on arvostettu sekä idän että lännen kirkossa. Burgundio Pisalainen käänsi teoksen latinaksi paavi Eugenius III:n:n käskystä vuonna 1150. Tätä käännöstä käyttivät muun muassa Petrus Lombardus, Tuomas Akvinolainen ja monet muut läntiset skolastiset teologit. Teoksesta tehtiin uusia latinankielisiä käännöksiä 1500-luvulta alkaen. Donatus Veronensis julkaisi kreikankielisen tekstin ensimmäisen painetun laitoksen vuonna 1531 ja sekä kreikan- että latinankielisen tekstin sisältäneen painetun laitoksen vuonna 1548.

Ortodoksisen uskon tarkka esitys on ainoa suomennettu osa Johanneksen Tiedon lähteestä.

 Sisältö 

Ortodoksisen uskon tarkka esitys käsittää sata lukua. Ne on myöhemmin jaettu neljään kirjaan. Kirjajako ei kuitenkaan perustu teoksen sisältöön, eikä se esiinny kreikankielisissä käsikirjoituksissa. Se on todennäköisesti tehty vasta latinankielisissä versioissa mahdollisesti jäljitellen Petrus Lombarduksen teoksen Sentenssit jakoa.

 Kirja I 

Kirja I (luvut 1-14) käsittelee Jumalan olemusta ja olemassaoloa, jumalallista luontoa ja kolminaisuutta. Aluksi Johannes toteaa, että Jumala on käsittämätön, mutta ei kuitenkaan ole jättänyt meitä täydelliseen tietämättömyyteen, vaan on ilmoittanut itsestään eri tavoin siinä määrin kuin meille on hyödyllistä. Meidän ei kuitenkaan tule etsiä uteliaasti sellaista, mitä profeetat, apostolit ja evankelistat eivät ole meille välittäneet.Johannes Damaskolainen: Ortodoksisen uskon tarkka esitys 1–14 (I.1–14).

Tämän jälkeen Johannes esittää todistuksensa Jumalan olemassaolosta sekä siitä, että on olemassa vain yksi Jumala eikä useita jumalia. Jumalan olemassaolon todistuksena Johannes pitää muun muassa sitä, että sekä ilmestykseen että järkeen nojaavat ovat asiassa samaa mieltä. Johannes esittää myös perusteellisen esityksen kolminaisuusopista ja Pyhän Kolminaisuuden osien suhteista, ja esittää loogiset todistukset sekä Pojalle että Pyhälle Hengelle. Jumala ei ole sanaton, eikä tämä Sana persoonaton. Vastaavasti Sanalla täytyy olla Henki. Tämän jälkeen Johannes käsittelee vielä Jumalan ja jumalallisen luonnon ominaisuuksia, Jumalan ykseyttä sekä Jumalaan liitettyjä nimiä ja ruumiillisia käsitteitä.

Kirjan I luvut ovat:

 1. Siitä, että Jumala on käsittämätön, ja että ei pidä uteliaasti etsiä sellaista, mitä pyhät profeetat, apostolit ja evankelistat eivät ole meille välittäneet
 2. Sanoin ilmoitetusta ja ilmoittamattomasta sekä tunnetusta ja tuntemattomasta
 3. Todistus siitä, että Jumala on
 4. Siitä, mitä Jumala on  - Että Hän on käsittämätön
 5. Todistus, että on yksi Jumala eikä monta
 6. Looginen todistus Jumalan Sanasta ja Pojasta
 7. Looginen todistus Pyhästä Hengestä
 8. Pyhästä Kolminaisuudesta
 9. Jumalan attribuuteista
 10. Jumalallisesta ykseydestä ja erilaisuudesta
 11. Jumalaan liitetyistä ruumiillisista käsitteistä
 12. Samoista asioista
 Vielä tarkemmin jumalallisista nimistä
 13. Jumalan paikasta ja siitä, että vain Jumalallinen on kuvaamatonta
 Enkelin ja sielun paikasta ja kuvaamattomuudesta
 Mietteitä Jumalasta, Isästä, Pojasta ja Pyhästä Hengestä ja Sanasta ja Hengestä
 14. Jumalallisen luonnon ominaisuuksista

 Kirja II 
pienoiskuva|upright|Ortodoksisuuden riemuvoitto. Bysanttilainen ikoni noin vuodelta 1375–1425.

Kirja II (luvut 15–44) käsittelee erityisesti luomakuntaa sekä ihmisluontoa ja ihmisen osaa maailmassa. Johannes esittää yhteenvedon aikansa luonnonfilosofisista, tähtitieteellisistä ja psykologisista näkemyksistä. Hän aloittaa käsittelemällä iankaikkisuutta ja sen aikakausia eli aioneita sekä luomista, enkeleitä, Perkelettä ja pahoja henkiä. Jumala loi maailman hyvyydessään, koska halusi, että hänen hyvyydellään olisi kohde. Enkelit luotiin ennen ihmisiä, mutta osa niistä lankesi.Johannes Damaskolainen: Ortodoksisen uskon tarkka esitys 15–44 (II.1–30).

Tämän jälkeen Johannes käsittelee näkyvää luomakuntaa oman aikansa tieteen ja klassisen alkuaineiden jaottelun mukaisesti. Hän kuvaa taivasta ja sen vyöhykkeitä sekä kussakin vyöhykkeessä olevia planeettoja; valoa ja tulta; sekä taivaallisia valaisimia, eli aurinkoa, kuuta ja tähtiä, ja niihin liittyviä tähtitieteellisiä yksityiskohtia; ilmaa ja tuulia; vesiä ja meriä; sekä maata ja sen tuotteita. Samalla hän esittää maantieteellisen kuvauksen tunnetusta maailmasta.

Maasta Johannes etenee paratiisiin ja ihmiseen. Paratiisi oli valmistettu ihmisille autuasta ja huoletonta elämää varten. Ihminen luotiin hyveelliseksi, synnittömäksi ja tahdoltaan vapaaksi. Johannes käsittelee ihmisen osaa ja tämän psykologiaa, kuten järkeä ja järkeä tottelematonta osaa, nautintoa ja surua, pelkoa ja vihaa, sekä mielikuvituksen, aistien, ajattelemisen ja muistamisen toimintaa. Hän kertoo esimerkiksi vihan johtuvan sapen höyrystymisestä ja nousemisesta, humoraaliopin mukaan. Tämän jälkeen hän käsittelee pathoksia eli sielun (passiivisia) liikkeitä, energeiaa eli sielun toimivaa (aktiivista) liikettä, sekä tarkemmin ihmisen tahdonvapauteen liittyviä seikkoja, kuten asioiden tapahtumista, tekojen tahallisuutta ja tahattomuutta, sekä sitä, mitkä asioista ovat meidän omassa vallassamme. Johannes käsittelee myös kaitselmusta, Jumalan ennaltatietämistä, sekä ennaltamääräämistä eli predestinaatiota.

Kirjan II luvut ovat:

 15. Iankaikkisuudesta, aikakausista eli aioneista
 16. Luomisesta
 17. Enkeleistä
 18. Perkeleestä ja pahoista hengistä
 19. Näkyvästä luomakunnasta
 20. Taivaasta
 21. Valosta, tulesta ja valaisimista: auringosta, kuusta ja tähdistä
 22. Ilmasta ja tuulista
 23. Vesistä
 Meristä
 24. Maasta ja sen tuotteista
 25. Paratiisista
 26. Ihmisestä
 27. Nautinnosta
 28. Surusta
 29. Pelosta
 30. Vihasta
 31. Mielikuvituksesta
 32. Aisteista
 33. Ajatuksesta
 34. Muistista
 35. Sisäisestä ja suullisesta sanasta
 36. Pathoksesta ja energeiasta
 37. Energeiasta
 38. Tahallisesta ja tahattomasta
 39. Meidän vallassamme olevasta, eli itsenäisyydestä
 40. Tapahtumista
 41. Siitä, miksi olemme itsenäisiä
 42. Siitä, mikä ei ole vallassamme
 43. Kaitselmuksesta
 44. Ennaltatietämisestä ja ennaltamäärämisestä

 Kirja III 

Kirja III (luvut 45–73) käsittelee ennen kaikkea Kristusta sekä tämän kahta luontoa (ihminen ja Jumala) ja muuta kristologiaa. Johannes aloittaa käsittelemällä jumalallista armotaloutta ja meidän pelastustamme Jumalan lihaksitulemisen kautta. Hän käsittelee oppia Kristuksen kahdesta luonnosta ja esittää samalla argumentteja monofysitismiä eli yksiluonto-oppia vastaan. Kristus on yksi persoona, jolla on kaksi luontoa. Kristuksessa koko jumalallinen luonto yhdistyi yhdessä persoonassaan koko ihmisluontoon. Näin Kristus on kokonaan sekä täysi Jumala että täysi ihminen.Johannes Damaskolainen: Ortodoksisen uskon tarkka esitys 45–73 (III.1–29).

Johannes käsittelee myös trishagion- eli kolmipyhäveisua; veisu käsittelee koko kolminaisuutta, eikä pelkästään Poikaa, niin kuin Petros Knafeus (Petrus Fullo) oli katsonut; sekä Marian asemaa Jumalansynnyttäjänä, minkä Nestorios oli kieltänyt. Tämän jälkeen käsitellään Kristuksen toimintoja eli energioita sekä tämän vapaata tahtoa. Jumalana Kristuksella oli jumalallinen toiminta ja tahto, ihmisenä ihmisluonnon toiminta ja ihmisen tahto. Samalla Kristuksen inhimillinen toiminta ja tahtokin jumaloituivat. Vaikka ihmisellä on kaksi luontoa, sielu ja ruumis, se ei tarkoita, että Kristuksella olisi kolme luontoa; luontoja on kaksi, Jumala ja ihminen, niin kuin sielu ja ruumis.

Lopuksi Johannes käsittelee sitä, missä määrin Kristus otti ihmisen osan, kuten kärsimykset, tietämättömyyden, orjuuden, varttumisen ja pelon. Kristus rukoili kuin ihmiset, koska omaksui osamme myös sen suhteen. Kuolemassa hänen sielunsa ja ruumiinsa erosivat ja sielu laskeutui Tuonelaan, mutta jumaluus ei eronnut niistä kummastakaan, toisin sanoen Kristuksen persoona pysyi yhtenä myös kuolemassa. Kristus ei kokenut turmelusta eikä katoavaisuutta. Kuolemansa kautta hän tuli meille ylösnousemuksen, katoamattomuuden ja kärsimyksestä vapauden esikoiseksi.

Kirjan III luvut ovat:

 45. Jumalallisesta armotaloudesta, meidän huolenpidostamme ja meidän pelastuksestamme
 46. Sanan sikiämisen ja Hänen jumalallisen lihaksitulemisensa tavasta
 47. Kahdesta luonnosta monofysiittejä vastaan
 48. Keskinäisen vaikuttamisen tavasta
 49. Luontojen lukumäärästä
 50. Koko jumalallinen luonto yhdistyi yhdessä persoonassaan koko ihmisluontoon eikä sen osaan
 51. Jumalan Sanan yhdestä yhdistetystä persoonasta
 52. Niille, jotka sanovat, että Herran luonnot kuuluvat mitattaviin suureisiin
 53. Vastaus väitteeseen, ettei ole persoonatonta luontoa
 54. Trishagionista eli kolmipyhäveisusta
 55. Ulkomuodossa ja henkilössä havaittavasta luonnosta ja erilaisuudesta, yhdistymisestä ja lihaksitulemisesta ja siitä, kuinka sanat "Jumalan Sanan yksi lihaksitullut luonto" on käsitettävä
 56. Pyhä Neitsyt on Jumalansynnyttäjä
 57. Molempien luontojen ominaisuuksista
 58. Herramme Jeesuksen Kristuksen tahdoista ja vapaasta tahdosta
 59. Herramme Jeesuksen Kristuksen toiminnoista eli energioista
 60. Niille, jotka sanovat: Jos ihmisellä on kaksi luontoa ja toimintaa, on Kristuksen kohdalla puhuttava kolmesta luonnosta ja yhtä monesta toiminnasta
 61. Herran lihan luonto ja tahto ovat jumaloituneet
 62. Vielä tahdoista ja tahdon vapaudesta, mielistä, tiedoista ja viisauksista
 63. Jumalihmisen toiminnasta
 64. Luonnollisista ja normaaleista kärsimyksistä
 65. Tietämättömyydestä ja orjuudesta
 66.Varttumisesta
 67. Pelosta
 68. Herran rukouksesta
 69. Omaksi ottamisesta
 70. Herran ruumiin kärsimyksestä ja Hänen jumaluutensa vapaudesta kärsimyksestä
 71. Siitä, että Sanan jumaluus ei eronnut sielusta ja ruumiista Herran kuolemassakaan ja että persoona pysyi yhtenä
 72. Turmeluksesta ja katoavaisuudesta
 73. Tuonelaan laskeutumisesta

 Kirja IV 

Kirja IV (luvut 74–100) käsittelee edelleen Kristusta sekä sekalaisia teologisia kysymyksiä. Johannes jatkaa edellisen kirjan teemaa käsittelemällä ensin ylösnousemisen jälkeisiä asioita sekä sitä, että Kristuksen sanotaan istuvan Isän oikealla puolella. Tämän jälkeen hän käsittelee erilaisia kristologisia kysymyksiä, kuten sitä, miksi lihaksi tuli Poika, eikä Isä tai Pyhä Henki; onko Kristuksen persoona luotu vai luomaton; ja milloin Poikaa alettiin kutsua Kristukseksi.Johannes Damaskolainen: Ortodoksisen uskon tarkka esitys 74-100 (IV.1–27).

Tämän jälkeen Johannes käsittelee uskoa, kastetta, ristiä, itään päin kumartamista, sakramentteja eli mysteerioita, pyhiä ja pyhäinjäännöksiä, ikoneita, sekä Raamattua ja Kristuksesta sanottua. Hän torjuu sen ajatuksen, että Jumala olisi pahan alkusyy, ja käsittelee sitä ongelmaa, miksi kaiken ennalta tietävä Jumala loi myös ne syntiset, jotka eivät koskaan tule katumaan. Teoksen lopuksi Johannes käsittelee Jumalan lakia ja synnin lakia, sapatin asemaa, neitsyyttä, ympärileikkausta, Antikristusta sekä ylösnousemusta.

Kirjan IV luvut ovat:

 74. Ylösnousemisen jälkeisistä asioista
 75. Isän oikealla puolella istumisesta
 76. Niille, jotka sanovat: Jos Kristus on kahta luontoa, niin te palvotte luomakuntaakin kumartaessanne luotua luontoa tai sitten puhutte kumarrettavasta ja ei-kumarrettavasta luonnosta
 77. Miksi Poika tuli ihmiseksi, eikä Isä tahi Henki, ja mitä ihmiseksi tulemisella saavutettiin?
 78. Niille, jotka kysyvät: Onko Kristuksen persoona luotu vai luomaton?
 79. Siitä, milloin Häntä alettiin kutsua Kristukseksi
 80. Niille, jotka kysyvät: Synnyttikö pyhä Jumalansynnyttäjä kaksi luontoa ja riippuiko ristillä kaksi luontoa?
 81. Kuinka Jumalan ainosyntyistä Poikaa sanotaan esikoiseksi
 82. Uskosta ja kasteesta
 83. Uskosta
 84. Rististä ja samalla vielä uskostakin
 85. Itään päin kumartamisesta
 86. Herran pyhistä ja puhtaista salaisuuksista eli sakramenteista, mysteerioista
 87. Herran sukupuusta ja pyhästä Jumalansynnyttäjästä
 88. Pyhistä ja heidän jäännöstensä kunniasta
 89. Ikoneista
 90. Kirjoituksesta eli Raamatusta
 91. Mitä Kristuksesta on sanottu
 92. Siitä, että Jumala ei ole pahuuden alkusyy
 93. Siitä, että ei ole kahta alkua
 94. Miksi ennalta tietävä Jumala loi syntiset, jotka eivät tule katumaan?
 95. Jumalan laista ja synnin laista
 96. Juutalaisia vastaan sapatista eli lauantaista
 97. Neitseydestä
 98. Ympärileikkauksesta
 99. Antikristuksesta
 100. Ylösnousemuksesta

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 

 Suomennos 





 Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia 
 Saint John of Damascus: The Orthodox Faith. Teoksessa 


 Aiheesta muualla 

 Teos 
 Αγίου Ιωάννου του Δαμασκηνού Ἔκδοσις ἀκριβὴς τῆς ὀρθοδόξου πίστεως 
 Αγίου Ιωάννου του Δαμασκηνού Ἔκδοσις ἀκριβὴς τῆς ὀρθοδόξου πίστεως  
 John of Damascus: An Exposition of the Orthodox Faith. New Advent. 
 John of Damascus: An Exact Exposition of the Orthodox Faith. Christian Classics Ethereal Library. 

 Muuta 
 Ortodoksisen uskon tarkka esitys I. Ortodoksi.net.
 Ortodoksisen uskon tarkka esitys II. Ortodoksi.net.
 Ortodoksisen uskon tarkka esitys III. Ortodoksi.net.
 Ortodoksisen uskon tarkka esitys IV . Ortodoksi.net.

Luokka:Bysanttilaiset kirjat
Luokka:Kirkkoisien teokset
Luokka:700-luvun kirjat