Miasma

Miasma tarkoittaa ilmassa leijailevia ja mätänevässä aineessa kehittyviä myrkyllisiä huuruja, joiden ajateltiin aiheuttavan kulkutauteja. Teoria oli yleinen 1700- ja 1800-luvuilla.WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 196, WSOY 1997  Miasman uskottiin leviävän tuulten mukana ja levittävän tauteja paikasta toiseen. Etelätuulet olivat erityisen vaarallisia. Esimerkiksi Florence Nightingale uskoi miasman levittävän tauteja Krimin sodassa. Miasmateoria vaikutti Englannissa ja myöhemmin muualla elinolojen ja  asuinympäristöjen parannuksiin 1800-luvun puolivälissä. 

Likaisten käsien yhteydestä tauteihin oli merkkejä, mutta ajatusta vastustettiin kiivaasti. Ignaz Semmelweis yritti turhaan saada 1840-luvulla kollegoitaan pesemään kätensä näiden tullessa ruumishuoneelta synnytyssaliin.McMichael T.: Human frontiers, environments and disease s. 160–162, 326. Cambridge University Press, , 2001. . 

John Snow osoitti vuonna 1854 koleran leviävän Lontoossa juomaveden välityksellä, mutta vasta Louis Pasteurin, Robert Kochin ja muiden bakteriologien löydökset 1860-luvulta alkaen todistivat tiettyjen tautien olevan elävien olentojen, mikrobien, aiheuttamia.

Etymologia
Sana miasma tulee kreikan sanasta miainein, joka tarkoittaa "saastuttamista".Miasma in Webster Dictionary
Pahan ilman idea on antanut nimensä myös malarialle: keskiajan italian mala aria, "paha ilma".

Katso myös
Mikrobiteoria

 Lähteet 

Luokka:Lääketieteen historia
Luokka:Vanhentuneet tieteelliset teoriat