Juhani Kakkuri

Juhani Antero Kakkuri (12. syyskuuta 1933 Kurikka – 6. elokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen geodeetti. Hän oli Geodeettisen laitoksen professori ja ylijohtaja vuosina 1977–1998. Hänen tutkimusalaansa olivat satelliittigeodesia, tarkkavaaitus ja ajanmääritysFacta 2001, osa 7, p. 450. WSOY 1981. sekä Fennoskandian maankuoren liikuntoja koskeva tutkimus. 

Kakkuri kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta vuonna 1955. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1960, lisensiaatiksi 1969 ja tohtoriksi 1973. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa otsikkona oli Stellar Triangulation with Balloon-borne Beacons and Satellites. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti hän oli vuosina 1974–1977.

Kakkuri sai vuonna 1974 Ranskan valtion stipendin, jonka avulla hän tutustui Pariisissa satelliittien etäisyyden mittaamiseen laserin avulla. Vierailun tuloksena Kirkkonummelle Metsähovin tilalle rakennettiin suomalaisvoimin Pohjois-Euroopan ensimmäinen satelliittilaser 1978. Se oli alku Metsähovin geodeettiselle tutkimusasemalle, joka tätä nykyä on yksi kansainvälisen geodeettisen perusverkon asemista. Koko uransa ajan Kakkuri pyrki kehittämään Metsähovin toimintoja. Hän ohjasi myös useita väitöskirjoja.

Ennen ylijohtajuutta hän toimi Geodeettisen laitoksen geodeettina vuosina 1960–1967, tarkkavaaitsijana 1967–1975 ja osastonjohtajana 1975–1977.

Kakkuri on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian (1976–) ja Teknillisten tieteiden akatemian jäseneksi (1982–). Hänelle myönnettiin Geofysiikan seuran Palmén-mitali vuonna 2009 ansiokkaasta työstä geodesian alalla.

Pikkuplaneetta 3597 Kakkuri on nimetty Juhani Kakkurin mukaan.

Kakkuri toimi useissa kansallisissa ja kansainvälisissä luottamustehtävissä muun muassa kansainvälisen geodeettis-geofysikaalisen unionin edustajana New Yorkissa YK:n kartografian toimiston kokouksissa. Lisäksi Suomen ja Kiinan välinen geodesian ja geotieteiden alan yhteistyö on Kakkurin yhteyksien ansiota. Kakkuri oli Wuhanin yliopiston kunniaprofessori ja Stuttgartin yliopiston kunniatohtori sekä Saksan geodeettisen komission jäsen.

Kakkuri kirjoitti useita kansantajuisia tiedekirjoja, kertomuksia laajoista matkoistaan ja edeltäjiensä Veikko Heiskasen ja T.J. Kukkamäen elämäkerrat. Hänen viimeisimmäksi teoksekseen jäi 2021 omaelämäkerta Muistelmia geodeettien maailmasta.

Julkaisuja
Professori Kakkurin tieteellinen tuotanto käsittää yli 100 julkaisua geodesian ja muilta geofysiikan aloilta. Hän oli myös tuottelias tietokirjailija.
Stellar Triangulation with Balloon-borne Beacons and Satellites (väitöskirja), 1973
Planeetta Maa, 1991
Lootuksenkukkia ja lohikäärmeitä: Geodeetin matkoja Kiinaan, 1999
Tulivuoret: Matkoja vulkaanien maailmaan, 2005
Muuttuva Maa, 2007
Maapallon mittaaja: V. A. Heiskasen elämä, 2008
Jämpti mies: Tauno Johannes Kukkamäen elämä, 2015
Surveyor of the Globe: Story of the Life of V. A. Heiskanen, 2017

 Lähteet 

Aiheesta muualla
Juhani Kakkurin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Luokka:Suomalaiset geodeetit
Luokka:Vuonna 1933 syntyneet
Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Luokka:Valtionlaitosten johtajat‎
Luokka:Suomalaiset professorit