Šintolainen pyhäkkö

Šintolainen pyhäkkö on japanilainen rakennus, jossa palvotaan yhtä tai useampaa šintolaista kamia. Pyhät esineet, jotka kuvastavat kamia, pidetään pyhätön sisimmässä osassa jossa niitä ei näe. Pyhäkössä käydään osoittamassa kamille kunnioitusta tai rukoilemassa hyvää onnea. 

Pyhäkön portti torii merkitsee rajaa maallisen ja pyhän alueen välillä. Pyhäkön sisin on maja nimeltä honden tai shinden. Niitä on erityyppisiä Japanin eri alueilla. Pyhäkön alueella on muitakin rakennuksia, mutta niitä ei ole järjestetty minkään yleisen mallin mukaan. Näihin kuuluvat haiden, jossa järjetetään seremonioita ja joissa voi käydä  muutenkin rukoilemassa, ja uhrihalli eli heiden.

Jokaisessa japanilaisessa kylässä on šintopyhäkkö, josta kyläläiset itse huolehtivat. Pyhäköstä ja sen jumalasta huolehtii kyläyhteisö eli seurakunta, ujiko tai miyaza. Tällainen pienen pyhäkön jumala kuuluu vain paikallisyhteisölleen, ja pyhäkön suojelukseen kuuluva alue on tarkasti tiedossa. Jotkin suurten kaupunkien suuret pyhäköt katsotaan kuitenkin kuuluvaksi koko Japanille. Pyhäkköšintolaisuuden organisaatiot ovat vuoden 1945 jälkeen olleet kokonaan kylien valvonnan alaisia: sitä ennen ne olivat vielä valtion laitoksia. Pyhäkköšintolaisuuden keskusjärjestö Jinja Honcho perustettiin 1946, ja siihen kuuluvat useimmat pyhäköt, yhteensä noin 80 000. Myös alueellisia pyhäkköjen yhteenliittymiä on olemassa.Vesterinen 2012, s. 72–74.

Šintolaispyhäköt on yleensä pystytetty puilla ja pensailla reunustettuihin lehtoihin vuorten tai mäkien rinteille. Niissä on oveton portti torii, joka erottaa kamin asunnon profaanista maailmasta. Toriin muodostavat kaksi pystypaalua ja kaksi poikkipaalua. Vuodesta 1884 toriita ovat käyttäneet vain valtion šintolaispyhäköt sekä kaksi lahkoa. Šintolaispyhäköihin johtavat pitkät ja lyhdyin koristellut kujat. Pyhäkköjä vartioivat riisinolkiköydet (shimenawa), jotka pitävät pahat voimat ja epäpuhtaat asiat loitolla.Vesterinen 2012, s. 156–157.

Pyhäkkö on puinen ja rakennettu pylväiden varaan. Se on pelkistetty ja muistuttaa asuintaloa. Uudet pyhäköt maalataan nykyisin punaisiksi. Pyhäkössä on kaksi osaa: sisempi, jossa jumalan ajatellaan oleskelevan, sekä rukoushuone, jossa suoritetaan riitit ja uhraamiset. Varhaisimmat pyhäköt rakennettiin luultavasti 500-luvulla. Pyhäköt on tapana koota uudelleen joka kahdeskymmenes vuosi, jotta ne säilyttäisivät puhtautensa ja kulumattoman muotonsa. Nykyisin šintolaispyhäkköjä on Japanissa noin 100 000.Vesterinen 2012, s. 165–168.

Joitain šintolaisia pyhäkköjä
 Ise Daijingū
 Dazaifu Tenman-gū
 Itsukushima-jinja
 Izumo-taisha
 Kamigamo-jinja
 Ōsaka Tenman-gū
 Shimogamo-jinja
 Sumiyoshi-taisha
 Ujigami-jinja
 Yasukuni-jinja

 Lähteet 

Viitteet

 Aiheesta muualla 

*