Veikko Helasvuo

Veikko Olavi Helasvuo (vuoteen 1926 Hällström; 2. lokakuuta 1916 Savonlinna – 17. heinäkuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen musiikinopettaja ja professori. Virtamo, Keijo (toim.): Otavan musiikkitieto (2. painos), s. 137. Helsinki: Otava, 1997.

Veikko Helasvuo valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi ja opiskeli vuosina 1935–1939 Helsingin musiikkiopistossa. Vuodesta 1946 hän toimi Sibelius-Akatemiassa säveltapailun ja musiikin historian opettajana. Hän oli Sibelius-Akatemian lehtori 1948–1959, vararehtori 1959 ja rehtori professorin arvonimellä 1971–1981. Lisäksi hän toimi musiikkikriitikkona Helsingin Sanomissa, Ilta-Sanomissa ja Uudessa Suomessa vuosina 1945–1967 sekä pianistina ja kuoronjohtajana. Hänellä oli useita johtotehtäviä eri musiikkijärjestöissä. Helasvuo sai säveltaiteilijain valtionpalkinnon vuonna 1982.Facta 2001, osa 5, p. 629. WSOY 1982. Haapanen, Toivo ym. (toim.): Musiikin tietokirja (2. painos), s. 175, ja täydennysliite s. 21. Helsinki: Otava, 1957.

Veikko Helasvuon poika on huilisti Mikael Helasvuo. Mikael Helasvuon serkkuja ovat jazz- ja popmuusikko, pianisti ja säveltäjä Esa Helasvuo ja viulisti-kapellimestari Pekka Helasvuo.

Julkaisuja
Naura, Pajatso... (Alvar Andströmin ja Tauno Pylkkäsen kanssa), 1947
Sibelius and the Music of Finland, 1952
Musiikin historia, 1953
Kuorolaulun vaiheet, 1963

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
Kuka kukin on 1978. Runeberg.org.


Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit
Luokka:Suomalaiset professorit 
Luokka:Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit‎ 
Luokka:Vuonna 1916 syntyneet
Luokka:Vuonna 1993 kuolleet