Miklós Horthy nuorempi

Miklós Horthy nuorempi (unk. ifjabb vitéz nagybányai Horthy Miklós, kansainvälisissä yhteyksissä Miklós Horthy de Nagybánya II) (14. helmikuuta 1907 Pula, Itävalta-Unkari – 28. maaliskuuta 1993 Lissabon, Portugali) oli unkarilainen tilanomistaja, poliitikko, diplomaatti ja urheilujohtaja. Hän oli Unkarin valtionhoitajana vuosina 1920–1944 toimineen amiraali Miklós Horthyn nuorempi poika. 

 Elämä 
Miklós Horthy nuorempi syntyi Pulassa, nykyisessä Kroatiassa, amiraali Miklós Horthyn ja hänen puolisonsa Magdolna Purglyn kolmesta lapsesta nuorimpana. Hän opiskeli Wienin Theresianum-oppikoulussa ja Keszthelyn taloustieteellisessä korkeakoulussa. Miklós ja hänen vanhempi veljensä István olivat aktiivisia jäseniä Unkarin partiopoikien roomalaiskatolisessa partiolippukunnassa, vaikka Horthyn perhe kuului reformoituun kirkkoon. 

Miklós Horthy nuorempi harrasti nuoresta pitäen aktiivisesti tennistä, hevospooloa sekä auto- ja moottoripyöräurheilua. Harjoitellessaan Tourist Trophy -autokilpailuun hän vuonna 1926 törmäsi tietä ylittävään nuoreen naiseen, joka sai surmansa. Miklós Horthy selvisi aivotärähdyksellä, mutta tapaus järkytti häntä syvästi. Vuonna 1929 hän hevospoolo-ottelussa putosi ratsailta ja sai päävamman, jonka vuoksi hän koko loppuikänsä kärsi toisinaan päänsärystä, näkö- ja puhehäiriöistä. Vamman takia hän joutui lopettamaan aktiivisen urheilu-uransa, mutta 1930-luvulla hänestä tuli näkyvä Unkarin urheiluelämän hahmo. Hän johti vuodesta 1930 Unkarin nyrkkeilyliittoa, vuodesta 1933 Unkarin Uimaliittoa ja vuodesta 1934 Unkarin Tennisliittoa. Vuonna 1939 hänet valittiin Unkarin kansallisen olympiakomitean puheenjohtajaksi ja Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi. Näissä tehtävissä hän toimi aina vuoteen 1948 asti.IOC: Members of the International Olympic Committee since 1933  

Toisin kuin vanhempi veljensä István, jota sodan aikana arvostettiin sankarina ja joka sai surmansa lento-onnettomuudessa rintamalla lentäjänä toimiessaan, Miklós Horthy nuorempi, lempinimeltään Nicky, oli Budapestin seurapiireissä huikentelevaisen, boheemin naissankarin maineessa. Jo hyvin nuorena, elokuussa 1927 hän vietti komeita häitä pankkiiri Imre Károlyin tyttären Consuelon kanssa. Pariskunnan vanhempi tytär Zsófia syntyi 23. toukokuuta 1928, nuorempi tytär Nikolett 3. elokuuta 1929. Seuraavana vuonna vasta 23-vuotias Nicky ja Consuelo erosivat.

Miklós Horthy toimi vuodesta 1928 pankkialalla, mm. ”Englantilais-unkarilaisen pankin” (Angol-Magyar Bank) palveluksessa. Heinäkuussa 1939 hänet määrättiin Unkarin suurlähettilääksi Rio de Janeiroon Brasiliaan. Hän toimi tehtävässä toukokuuhun 1942 asti, jolloin maiden diplomaattisuhteet katkesivat. 

István-veljen kuoltua 1942 Miklós Horthy alkoi osallistua aktiivisemmin isänsä hallintoon. Toisin kuin veljellään, hänellä ei ollut sotilaskoulutusta eikä -kokemusta, mutta hänelle järjestettiin eräänlainen pikaperehdyttäminen. Tämän jälkeen hän sai 31. joulukuuta 1943 johtaakseen oman virastonsa, jonka toimiala oli määritelty vain epämääräisesti mutta jonka tarkoitus oli tukea Unkarin kuningaskunnan irrottautumista akselivalloista sekä rakentaa salaa yhteyksiä vastarintahenkisiin tahoihin, esimerkiksi Albert Szent-Györgyin ympärille syntyneeseen englantilaismieliseen piiriin.

Maaliskuussa 1944 Saksa miehitti Unkarin, mutta valtionhoitaja Horthy hallintoineen jäi vielä tehtäväänsä. Tilanne  muuttui merkittävästi, kun valtionhoitaja Horthy ryhtyi tosissaan pyrkimään eroon sodasta, lähetti syyskuussa valtuuskunnan Moskovaan neuvottelemaan erillisrauhasta ja valtuutti sen allekirjoittamaan alustavan aseleposopimuksen 11. lokakuuta 1944. Estääkseen Unkarin irtautumisen saksalaiset käynnistivät ns. operaatio Panssarinyrkin. 15. lokakuuta Otto Skorzenyn iskuryhmä sieppasi Miklósin panttivangikseen, ja hänet uhattiin surmata. Näin valtionhoitaja Horthy painostettiin luopumaan vallasta ja nimittämään hallituksen muodostajaksi Nuoliristi-puolueen johtaja Ferenc Szálasi.

Valtionhoitaja Horthy vietiin kotiarestiin Baijeriin, kun taas nuorempi Miklós Horthy joutui ensin Mauthausen-Gusenin keskitysleiriin, josta hänet siirrettiin sitten Dachaun keskitysleirille. Huhtikuun lopussa 1945 Miklós ja muita merkittäviä Dachaun vankeja vietiin Tiroliin, ensin Innsbruckiin, sitten Etelä-Tirolin Niederdorfiin (Villabassa). Siellä italialaiset partisaanit ja Yhdysvaltain 5. armeija vapauttivat hänet toukokuun alussa ja veivät ensin Caprin saarelle, sitten Roomaan. Häntä kuulusteltiin useaan otteeseen sodanaikaisesta toiminnastaan, ja lopulta hänet päästettiin vapaaksi Roomassa 28. elokuuta.Peter Koblank: Die Befreiung der Sonder- und Sippenhäftlinge in Südtirol, Online-Edition Mythos Elser 2006 

Eleltyään jonkin aikaa Roomassa ja tapailtuaan perhettään Saksassa ja Sveitsissä Miklós siirtyi vuonna 1947 Brasiliaan, missä hän osallistui emigranttijärjestöjen toimintaan mutta ei löytänyt itselleen kunnon toimeentuloa. Joulukuussa 1954 hän matkusti Portugalin Estoriliin, minne hänen isänsä oli muuttanut viettämään viimeisiä vuosiaan, eikä enää palannut Brasiliaan. Portugalissa hän tutustui toiseen puolisoonsa Helen Margot (“Hema”) de Croyhin (o.s. Lindsay-Lewis). Heidät vihittiin Edinburghissa joulukuussa 1956. Vuonna 1974 he muuttivat Palma de Mallorcaan, missä he asuivat Heman kuolemaan saakka, joulukuuhun 1976.

Viimeiset vuotensa Miklós Horthy vietti jälleen Portugalissa ja kuoli 28. maaliskuuta 1993 Lissabonissa Mira Fonten vanhainkodissa. Tuolloin oltiin jo valmistelemassa valtionhoitaja Miklós Horthyn ja hänen puolisonsa uudelleenhautausta heidän kotitiluksilleen Unkarin Kenderesiin. 4. syyskuuta 1993 myös Miklós Horthy nuoremman jäännökset haudattiin yhdessä hänen vanhempiensa kanssa Kenderesin sukukryptaan.

 Lähteet 

Luokka:Unkarilaiset poliitikot
Luokka:Unkarilaiset urheiluvaikuttajat
Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Luokka:Unkarilaiset diplomaatit
Luokka:Vuonna 1907 syntyneet
Luokka:Vuonna 1993 kuolleet