Leikkivä ihminen

Leikkivä ihminen (Homo Ludens) on Johan Huizingan vuonna 1938 kirjoittama kirja leikin roolista kulttuurissa. Huizinga käsittelee kirjassa leikin roolia sellaisilla kulttuurin alueilla kuin laki, sota, runous, filosofia ja taide. Huizinga tulkitsee leikin ja pelien olevan olennainen osa kulttuuria.Otavan Suuri Ensyklopedia, 5. osa (kriminologia-makuaisti). Art. Leikki, s. 3625. Otava 1978,  Leikkivä ihminen on tärkeä teos leikin ja pelien tutkimuksen historiassa.

 Sisältö 
Huizinga esittää Leikkivässä ihmisessä leikin olevan keskeinen osa kulttuurin syntyä. Hän käy läpi esimerkkejä uskonnosta, laista, runoudesta, sodasta, filosofiasta ja taiteesta ja osoittaa, miten niissä kaikissa on leikkisiä piirteitä. Myös eri kielten leikki-sanojen analyysi on keskeinen osa Leikkivää ihmistä.

Huizinga esittää teoksessa taikapiirin käsitteen, kuvaillen leikin tapahtuvan erillään arkisesta elämästä. Taikapiiri tarkoittaa hänen kuvauksessaan rajaa leikin ja muun maailman välillä.

 Vastaanotto 
Leikkivällä ihmisellä oli merkittävä vaikutus ranskalaisen sosiologi Roger Caillois'n kirjoituksiin leikistä. Myös saksalainen teologi Hugo Rahner kiinnostui ajatuksesta kuinka leikillä voi ilmaista uskonnollisia tuntemuksia.

 Painokset 
 Leikkivä ihminen: Yritys kulttuurin leikkiaineksen määrittelemiseksi. Suomentanut Sirkka Salomaa. 3. painos. WSOY, 1984. .
Leikkivä ihminen: Yritys kulttuurin leikkiaineksen määrittelemiseksi. Suomentanut Sirkka Salomaa. 2. painos. WSOY, 1967.
Leikkivä ihminen: Yritys kulttuurin leikkiaineksen määrittelemiseksi. Suomentanut Sirkka Salomaa. 1. painos. WSOY, 1947.

 Lähteet 

Luokka:Alankomaalaiset kirjat
Luokka:Kirjat antropologiasta
Luokka:Vuoden 1938 kirjat
Luokka:Kirjat kulttuurihistoriasta