Rico Fata

Rico Fata (s. 12. helmikuuta 1980 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) on kanadalais-italialainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Fata pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 230 runkosarjaottelua tehopistein 27+36=63 sekä keräten 104 jäähyminuuttia. Hänen vahvuuksiinsa kuului luistelunopeus, työmoraali ja kädet. Fatalla oli myös kohtalaisen hyvät taidot myös pelikäsityksessä ja puolustuspelaamisessa. Hän oli juniorina todella lupaava, mutta ei milloinkaan vastannut Fataan kohdistuneisiin odotuksiin NHL:ssä. Hän pelasi urallaan myös Italiassa, Saksassa, Sveitsissä ja Suomessa.Rico Fata - Jatkoaika.com - Kaikki jääkiekosta Fata toimii nykyään CIHL-junioriliigan Batchewana Attackin taito- ja luisteluvalmentajana.

Ura
Seuraura
Fata pelasi jo 15-vuotiaana ala-ikäisenä kotikaupunkinsa OHL-joukkueessa, Sault Ste. Marie Greyhoundsissa kaudella 1995–1996, joka toi hänelle 62 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 11+15=26. Kesällä 1996 London Knights varasi Fatan koko OHL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Hän jakoi kaudella 1996–1997 joukkueen sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Maksim Spiridonovin kanssa tehoilla 31+22=53. Kaudella 1997–1998 Fata oli tehoilla 43+33=76 Knightsin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän sijoittui koko OHL:n maalipörssissä seitsemänneksi ja pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. Calgary Flames varasi Fatan koko NHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana kesällä 1998.

Calgary Flamesin syksyn 1998 harjoitusleirin päätteeksi Fata matkusti joukkueen kanssa Japanin pääkaupunkiin, Tokioon, missä Flames pelasi kauden 1998–1999 avausottelun 9. lokakuuta 1998 San Jose Sharksia vastaan. Tunteja ennen tätä Fata kirjoitti Flamesin kanssa tulokassopimuksen, jota yksikään muu NHL-pelaaja ei ole kirjoittanut Japanissa. Hän pelasi kauden aikana 20 NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen, mutta pelasi loppukautensa vielä OHL:ää Knightsissa.

Kaudella 1999–2000 Fata pelasi kaksi NHL-ottelua. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan Calgaryn farmijoukkue Saint John Flamesissa, AHL:ssä, jonka paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies Fata oli tehoilla 29+29=58. Hän voitti kauden päätteeksi Calder Cupin ja valittiin AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Fata pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Myös kausi 2000–2001 kului hänellä suurimmaksi osaksi Saint Johnissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies Fata oli tehoilla 23+29=52. NHL-pelejä hänelle kertyi kauden aikana viisi. Lokakuussa 2001 Fata siirtyi siirtolistan kautta New York Rangersiin. Hän pelasi kauden 2001–2002 aikana kymmenen NHL-ottelua, mutta suurin osa kaudesta eteni jälleen suurimmaksi osaksi farmissa. Fata oli tehoilla 35+36=71 Rangersin farmijoukkue Hartford Wolf Packin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Brad Smythin jälkeen. Hän sijoittui koko AHL:n maalipörssissä neljänneksi Cleveland Baronsin Mike Craigin ja Manitoba Moosen André Savagen kanssa sekä pistepörssissä kymmenenneksi Utah Grizzliesin Jim Montgomeryn ja Québec Citadellesin Craig Darbyn kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Fata valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen.

Fata pelasi kaudesta 2002–2003 noin puolet Rangersin NHL-joukkueessa tehden siellä NHL-uransa ensimmäiset tehopisteet tehoilla 2+4=6. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2003 hänet kaupattiin Joël Bouchardin, Richard Lintnerin ja Mikael Samuelssonin kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Mike Wilsoniin, Aleksei Kovaljoviin, Janne Laukkaseen ja Dan LaCoutureen. Fata ei saanut enää loppukaudella Penguinsissa farmikomennuksia. Yhteensä hän teki kauden aikana NHL:ssä 63 runkosarjaottelussa tehot 7+12=19. Näin ollen Rangersissa jo menetetyksi NHL-lupaukseksi tuomittu Fata väläytteli Penguinsissa tehden 27 ottelussa 13 tehopistettä ja pääsi pelaamaan joukkueen ykkösketjussa Mario Lemieux'n kanssa. Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2003–2004 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä ja iski varsin lupauksia herättävästi 73 runkosarjaottelussa tehot 16+18=34. Fata oli Penguinsin kolmanneksi paras maalintekijä Dick Tärnströmin ja Aleksei Morozovin kanssa. Heinäkuussa 2004 hän teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

NHL:n työsulkukaudeksi 2004–2005 Fata siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavan A&O Asiago riveihin. Hän oli tehoilla 18+20=38 joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. Kaudella 2005–2006 Fata pelasi Penguinsissa 20 ottelua jääden ilman tehopisteitä. Joukkue asetti Fatan siirtolistalle marraskuussa 2005. Hän pelasi Penguinsin farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, kunnes Atlanta Thrashers hankki Fatan riveihinsä helmikuussa 2006. Hän pelasi joukkueessa vain kuusi ottelua, kunnes Fata kaupattiin siirtotakarajalla jo hänen kauden kolmanteen NHL-seuraansa Washington Capitalsiin. Fata kärsi kauden aikana tehottomuudesta ja teki NHL:ssä yhteensä 47 ottelussa vain tehot 3+4=7. Heinäkuussa 2006 hän teki vuoden mittaisen ja 650 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.

Kaudella 2006–2007 Fata pelasi vain kymmenen NHL-ottelua, kunnes hän siirtyi marraskuussa 2006 Saksan DEL-liigassa pelaavan Adler Mannheimin riveihin. Fata pelasi kauden aikana DEL:n tähdistöottelussa ja voitti Saksan-mestaruuden keväällä 2007. Kaudella 2007–2008 hän edusti Mannheimia myös Spengler Cupissa. Noin puolentoista Mannheimissa pelatun kauden jälkeen Fata siirtyi kaudeksi 2008–2009 Sveitsin Nationalliga A:n EHC Bieliin. Hän jakoi tehoilla 18+19=37 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Thomas Nüsslin kanssa ja voitti tehoilla 11+5=16 koko kevään 2009 karsintasarjan piste- ja maalipörssin. Kaudella 2009–2010 Fata oli tehoilla 15+16=31 Bielin toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Sébastien Bordeleaun jälkeen. Kaudella 2010–2011 hän oli puolestaan joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Ahren Spylon jälkeen.

Kaudet 2011–2012 ja 2012–2013 Fata pelasi NLA:ta Genève-Servette HC:n riveissä. Hän oli ensimmäisellä kaudellaan joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 17+16=33 sekä Servetten paras maalintekijä kevään 2012 karsintasarjassa viidellä osumallaan. Fata pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla sarjatasoa alempana National League B:n HC Lausannessa. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon, jonne Fataa suositteli hänen kanssaan Genèvessä ketjukaverina pelannut Tony Salmelainen. Fata pelasi HIFK:ssa kymmenen runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 ja kahdeksan European Trophy -ottelua tehden kolme maalia, kunnes hänen sopimuksensa purettiin pelillisistä syistä lokakuussa 2013. Fata lopetti pelaajauransa tähän, palasi Kanadaan ja perusti Fast by Fata Hockey Academy -taitoakatemian. Hän toimii tällä hetkellä myös CIHL-junioriliigajoukkue Batchewana Attackin taito- ja luisteluvalmentajana.

Maajoukkueura

Fata pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1999, jolloin hän voitti hopeaa. Fata edusti Kanadaa myös Spengler Cupissa vuosina 2008 ja 2011.

Muuta
Fatan pikkuveli Drew pelasi puolustajana ja esiintyi myös NHL:ssä.

 Tilastot 
 1994–1995  Sault Ste. Marie Legion  NOHA  51  52  51  103  -  -  -  -  -  - 1995–1996  Sault Ste. Marie Greyhounds  OHL  62  11  15  26  52  4  0  0  0  0 1996–1997  London Knights  OHL  59  19  34  53  76  -  -  -  -  - 1997–1998  London Knights  OHL  64  43  33  76  110  16  9  5  14  49 1998–1999  London Knights  OHL  23  15  18  33  41  25  10  12  22  42        JMM  7  1  3  4  8   Calgary Flames  NHL  20  0  1  1  4  -  -  -  -  - 1999–2000  Saint John Flames  AHL  76  29  29  58  65  3  0  0  0  4   Calgary Flames  NHL  2  0  0  0  0  -  -  -  -  - 2000–2001  Saint John Flames  AHL  70  23  29  52  129  19  2  3  5  22    Calgary Flames  NHL  5  0  0  0  6  -  -  -  -  - 2001–2002  Hartford Wolf Pack  AHL  61  35  36  71  36  10  2  5  7  4    New York Rangers  NHL  10  0  0  0  0  -  -  -  -  - 2002–2003  Hartford Wolf Pack  AHL  9  8  6  14  6  -  -  -  -  -   New York Rangers  NHL  36  2  4  6  6  -  -  -  -  -   Pittsburgh Penguins  NHL  27  5  8  13  10  -  -  -  -  - 2003–2004  Pittsburgh Penguins  NHL  73  16  18  34  54  -  -  -  -  - 2004–2005  A&O Asiago  Italia  35  18  20  38  36  9  7  5  12  10 2005–2006  Wilkes-Barre/Scranton Penguins  AHL  25  8  10  18  39  -  -  -  -  -   Pittsburgh Penguins  NHL  20  0  0  0  10  -  -  -  -  -   Atlanta Thrashers  NHL  6  0  1  1  4  -  -  -  -  -   Washington Capitals  NHL  21  3  3  6  8  -  -  -  -  - 2006–2007  Washington Capitals  NHL  10  1  1  2  2  -  -  -  -  -   Adler Mannheim  DEL  29  8  10  18  12  11  2  4  6  8 2007–2008  Adler Mannheim  DEL  53  7  14  21  67  5  0  2  2  2 2008–2009  EHC Biel  NLA  45  18  19  37  44  -  -  -  -  - 2009–2010  EHC Biel  NLA  41  15  16  31  28  -  -  -  -  - 2010–2011  EHC Biel  NLA  47  13  21  34  16  -  -  -  -  - 2011–2012  HC Lausanne  NLB  1  0  0  0  0  -  -  -  -  -   Genève-Servette HC  NLA  50  17  16  33  26  -  -  -  -  - 2012–2013  Genève-Servette HC  NLA  41  8  16  24  20  1  0  0  0  2 2013–2014  HIFK  SM-liiga  10  2  1  3  2  -  -  -  -  - 8 kautta  yhteensä  NHL  230  27  36  63  104  -  -  -  -  - 5 kautta  yhteensä  AHL  241  103  110  213  275  32  4  8  12  30 5 kautta  yhteensä  NLA  224  71  88  159  134  1  0  0  0  2 2 kautta  yhteensä  DEL  82  15  24  39  79  16  2  6  8  10 1 kausi  yhteensä  SM-liiga  10  2  1  3  2  -  -  -  -  -

 Lähteet 

Viitteet

Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Italialaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Calgary Flamesin varaamat pelaajat
Luokka:Kanadanitalialaiset
Luokka:Vuonna 1980 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt