Zoltán Halmay

Imrich Zoltán von Halmay (18. kesäkuuta 1881 Vysoká pri Morave – 20. toukokuuta 1956 Budapest) oli unkarilainen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti urallaan MUE- ja MTK-seuroja. Halmay nimitettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan vuonna 1968.

Halmay oli ensimmäinen mannereurooppalainen suuruimari. Hän voitti ensimmäiset olympiamitalinsa Pariisissa 1900, jossa hän sai hopeaa 200 ja 4 000 metrin vapaauintimatkoilta sekä pronssia 1 000 metriltä. Hän voitti St. Louisin olympiakisoissa 1904 kultaa 50 jaardin uinnissa ajalla 28,0 ja 100 jaardin matkalla ajalla 1.02,8. Halmayn voitto 50 jaardilla tuli uusinnan jälkeen. Yhdysvaltalainen Scott O'Leary protestoi ensimmäisessä finaalissa väittäen, että Halmay olisi estänyt tätä, ja koska tuomarit eivät pystyneet päättämään voittajasta, kilpailu uitiin uudelleen. 

Halmay, joka ui pääosin käsivoimin liikuttamatta jalkojaan, teki vuonna 1905 sadan metrin vapaauinnin maailmanennätyksen. Hänen tulostaan 1.05,8 pidetään ensimmäisenä matkan maailmanennätyksenä, ja se kesti yli neljä vuotta, mikä oli pitkä aika nopeasti kehittyvässä lajissa. Halmay sai matkalla hopeaa Ateenan välikisoissa 1906 ja oli mukana maansa kultaa voittaneessa 4 × 250 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Hän oli hopealla 100 metrin vapaauinnissa ajalla 1.06,2 ja 4 × 200 metrin viestissä vielä Lontoon olympialaisissa 1908.

Halmay teki vuonna 1908 uuden maailmanennätyksen 220 jaardin vapaauinnissa. Hänen aikansa 2.26,8 oli 1,8 sekuntia nopeampi kuin Frederick Lanen edellinen maailmanennätys. Halmay piti ennätystä nimissään seuraavaan vuoteen, kunnes Charles Daniels rikkoi sen.

 Lähteet 

Luokka:Unkarilaiset uimarit
Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat
Luokka:Vuonna 1881 syntyneet
Luokka:Vuonna 1956 kuolleet