Salaneuvos (Venäjä)

Salaneuvos () oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut kolmannen luokan virka-arvo.

Venäjän keisarikunta
Venäjän keisarikunnassa arvonimi salaneuvos oli käytössä 1722–1917 osana Pietari Suuren käyttöön ottamaa rankijärjestelmää, joka rinnasti hovin ja siviilihallinnon virkamiesten arvoasteikon sotilasarvoihin. Tällä asteikolla salaneuvos oli kolmanneksi ylin arvoaste, joka vastasi kenraaliluutnanttia ja merivoimien vara-amiraalia. 

Salaneuvosta ylempi arvonimi todellinen salaneuvos () puolestaan vastasi kenraalia tai amiraalia. Toiseen arvoluokkaan kuulunut todellinen salaneuvos oikeutti puhutteluun ”teidän korkeaylhäisyytenne” (), kun taas salaneuvosta puhuteltiin ”teidän ylhäisyytenne” (). Todellisen salaneuvoksen yläpuolella oli rankijärjestelmässä arvonimi kansleri.

Suomen suuriruhtinaskunta
Salaneuvos oli virka- ja arvonimenä käytössä myös Suomessa Venäjän vallan alla. Vuonna 1897 annetussa Suomen viimeisessä arvojärjestyksessä (29/1897) kaikki suuriruhtinaskunnan sotilas- ja siviilivirat oli jaettu neljääntoista luokkaan. Salaneuvos kuului arvojärjestyksessä kolmanteen luokkaan ja todellinen salaneuvos toiseen luokkaan. Ensimmäinen luokka oli tyhjä.

 Muutamia suomalaisia ja Suomessa vaikuttaneita todellisia salaneuvoksia ja salaneuvoksia
Todellisia salaneuvoksia
Magnus Alopaeus (1748–1822), ministeri
Frans David Alopaeus (1769–1831), kreivi
Alexander Armfelt (1794–1875), kreivi, ministerivaltiosihteeri
Theodor Bruun (1821–1888), vapaaherra, ministerivaltiosihteeri
Nikolai Gerard (1838–1929), kenraalikuvernööri
Jakob Grot (1812–1893), Helsingin yliopiston professori
Lars Gabriel von Haartman (1789–1859), senaattori
Otto Wilhelm Klinckowström (1778–1850), kenraaliluutnantti
Axel Gustaf Mellin (1775–1856), vapaaherra, todellinen valtioneuvos
Paul Nicolay (1777–1866), paroni, Monrepos’n kartanon omistaja
Robert Henrik Rehbinder (1777–1841), kreivi, ministerivaltiosihteeri
Emil Stjernvall-Walleen (1806–1890), vapaaherra, ministerivaltiosihteeri
Knut Adolf Ludvig Stjernvall (1819–1899), vapaaherra, Venäjän kaikkien valtiollisten ja yksityisten rautateiden ylitarkastaja sekä Venäjän valtion rautateiden hallituksen puheenjohtaja, Venäjän kulkulaitosministeriön konseljin jäsen

Salaneuvoksia
Johan Fredrik Aminoff (1756–1842), kreivi
Carl Erik Mannerheim (1759–1837), kreivi, ensimmäinen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja
Anders Henrik Falck (1772–1851), senaattori
Carl Johan Walleen (1781–1867), senaatin prokuraattori
Pehr Jonas Törnqvist (1788–1870), senaattori
Lars Sackleen (1788–1870), senaattori
Karl August Ramsay (1791–1855), senaattori, valtioneuvos, Viipurin läänin maaherra
Gabriel Anton Cronstedt (1798–1893), kenraalimajuri, maaherra (Viitattu 19.8.2023)
Robert von Trapp (1802–1875), senaattori, Suomen pankin johtaja.
Axel Ludvig Born (1803–1887), senaattori 
Frans Olof af Brunér (1807–1874), senaattori
Samuel Henrik Antell (1810–1874), senaattori
Knut Furuhjelm (1813–1892), senaattori
Carl Frans Gabriel von Haartman (1819–1888), keisarinnan henkilääkäri, 
Alexander von Collan (1819–1910), keisarillisen perheen kunniahenkikirurgi, valtiopäivämies
Oscar Norrmén (1822–1889), senaattori
Robert Isidor Örn (1824–1885), senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja, valtiopäivämies, pormestari, juristi
Victor von Haartman (1830–1895), senaattori
Fredrik Waldemar Schauman (1844–1911), kenraaliluutnantti, senaattori, Vaasan läänin maaherra, Eugen Schaumanin isä
Nikolai von Rechenberg (1846–1908), kenraaliluutnantti, Viipurin läänin kuvernööri (Viitattu 19.8.2023)
Hjalmar Georg Palin (1848–1907), kenraalimajuri, Uudenmaan läänin kuvernööri. (Viitattu 19.8.2023) 
Kasten Frredrik de Pont (1849–1929), kenraalimajuri ja lääninkuvernööri (Viitattu 19.8.2023)
Lähde:

 Katso myös 
 Salaneuvos
 Rankijärjestelmä

 Lähteet 

Salaneuvos