Laamannikunta Suomessa

Laamannikunta () on Ruotsissa keskiajalla oikeudenkäyttöä varten luotu alue, laamannin toimipiiri. Suomesta muodostui Ruotsista erillinen ”Itämaan” laamannikunta. Laamanni mainitaan Suomessa ensi kerran vuonna 1362, jolloin Suomi muodosti yhden laamannikunnan.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 5, palsta 151

Kuningas Eerik XIII Pommerilainen jakoi 29. lokakuuta 1435 ”Itämaat” eli Suomen kahteen laamannikuntaan, Etelä- ja Pohjois-Suomen laamannikuntaan ja antoi samana päivänä Turun maanoikeuden perustamiskirjeen. Pohjois-Suomi eli Pohja-Suomi (Norra Finland) tarkoitti siinä Aurajoen pohjoispuolta, Ahvenanmaa ja Pohjanmaa mukaan lukien. Etelä-Suomen laamannikunta sisälsi Suomen muut alueet (Varsinais-Suomi, Uusimaa, Häme ja Karjala). Molemmat laamannit istuivat Turussa.Vilho Niitemaa. Myöhäiskeskiajan Turku. Teoksessa: Turun seitsemän vuosisataa. Turun Historiallinen Yhdistys 1965. Turun historiallinen Arkisto 18, s. 31–56. PDF

Vuonna 1511 perustettiin Satakunnan-Pohjanmaan laamannikunta, joka pian yhdistettiin takaisin Pohjois-Suomen laamannikuntaan. Vuonna 1775 Pohjanmaa sai oman laamannikunnan Vaasan hovioikeuden perustamisen yhteydessä. Karjala kuului vuoden 1435 laamannikuntajaossa Etelä-Suomen laamannikuntaan. Karjalan laamannioikeuden synnystä ei ole selvää kuvaa, mutta todennäköisesti laamannin asetti Viipurin linnanpäällikkö. Laamannin valta ei ollut rinnastettavissa kahteen muuhun laamanniin, sillä hänellä ei ollut tuomiovaltaa Turun maanoikeudessa. Ensimmäinen tiedossa oleva Karjalan laamannin tuomio on vuodelta 1447.Veli Holappa, Verot ja oikeuslaitos 1500–1600 luvulla: Keskiaikainen oikeudenkäyttö.  Jääsken kihlakunnan historiaa (html)

Laamannin virat lakkautettiin 1868, jolloin laamanneja oli kuusiLaamanni, Pieni tietosanakirja, kunkin hovioikeuden alaisuudessa kaksi.

Suomen laamannit
Ennen Suomen laamannikunnan jakoa Suomen laamanneina toimivat:
 Nils Tuurenpoika, 1362
 Arvi Kustaanpoika, 1366–1379
 Bo Joninpoika Grip, 1380–1386
 Jeppe Djäkn, 1386–1395
 Klaus Pietarinpoika Fleming, 1402–1427
 Peder Fleming, 1433–1434

Suomen laamannikunnat
Laamannikuntia oli lakkauttamishetkellä kuusi kappaletta:
 Oulun laamannikunta
 Turun ja Porin laamannikunta
 Uudenmaan ja Hämeen laamannikunta
 Karjalan laamannikunta
 Vaasan laamannikunta
 Viipurin laamannikunta

Entiset laamannikunnat
 Pohja-Suomen laamannikunta, 1435–1775
 Etelä-Suomen laamannikunta, 1435–1775
 Satakunnan ja Pohjanmaan laamannikunta, 1511–1568
 Kymin laamannikunta, 1776–1843
 Vaasan ja Oulun laamannikunta, 1776–1835

Katso myös
 Laamanni
 Laamannikunta
 Laamanninoikeus

Lähteet

Kirjallisuutta
Håkon Holmberg, Suomen laamannikunnat ja laamannit.  Sarjassa Turun Historiallinen Arkisto 16 (1963), s. 88-149.

*