Louis de Rohan

Louis René Édouard de Rohan (25. syyskuuta 1734 Pariisi – 17. helmikuuta 1803 Ettenheim, Baden)Louis-René-Édouard, prince de Rohan  Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 20.4.2013. oli ranskalainen hoviherra ja kardinaali, joka muistetaan parhaiten maan kuningashuoneen mainetta ravistelleen niin sanotun kaulakoruskandaalin huijauksen uhrina. 

Louis de Rohan kuului Rohanin vanhaan ja mahtavaan aatelissukuun, ja hänelle kuului Rohan-Guéménéen prinssin arvo. Hänen setänsä Louis Constantin de Rohan oli Strasbourgin piispa ja hänet nimitettiin jo nuorena tämän koadjuuttoriksi. Hänet nimitettiin vuonna 1761 myös Ranskan akatemian jäseneksi, vaikkei hän ollut tuolloin julkaissut vielä mitään.Nordisk familjebok (1916), s. 623, 625  Runeberg.org. Viitattu 8.10.2015. Rohan toimi vuosina 1772–1774 Ranskan lähettiläänä Wienissä. Ranskaan palattuaan hänet nimitettiin vuonna 1777 kuninkaalliseksi suuralmujenjakajaksi, 1778 kardinaaliksi ja 1779 Strasbourgin piispaksi, missä virassa hän oli vuoteen 1801. 

Itävallan keisarinna Maria Teresia ei pitänyt lähettiläänä toimineesta Rohanista, minkä seurauksena hän joutui myös Ranskan kuningatar Marie Antoinetten (Maria Teresian tyttären) epäsuosioon.Affair of the Diamond Necklace  Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 20.4.2013. Rohan päätyi kaulakoruhuijauksen uhriksi, koska oli hyvin innokas palauttamaan suosionsa hovissa. Hänet huijattiin ostamaan suunnattoman kallis timanttikaulakoru kuningatar Marie Antoinetten nimissä, vaikka tämä ei todellisuudessa ollut hyväksynyt hanketta. Rohan ei myöskään kyennyt maksamaan ostosta itse. Jutun paljastuttua hänet vangittiin kuninkaan määräyksestä Bastiljiin ja häntä syytettiin petoksesta. Vaikka oikeus vapauttikin Rohanin syytteistä toukokuussa 1786, hänet erotettiin silti viroistaan ja karkotettiin hovista. Tämä käänsi varsinkin kuningattaren vihamiesten ja monarkian kriitikkojen sympatiat hänen puolelleen.

Rohan valittiin vuonna 1789 pappissäädyn edustajana säätyjen yleiskokoukseen. Hän kieltäytyi vannomasta vaadittua uskollisuudenvalaa vallankumouksen jälkeen säädetylle uudelle kirkkolaille ja pakeni vuonna 1791 hiippakuntansa saksalaiseen osaan, jossa hän asettui tukemaan vastavallankumouksellisten emigranttien armeijaa. Rohan erosi piispanvirastaan vuoden 1801 konkordaatin astuttua voimaan.

Lähteet

Luokka:Ranskalaiset kardinaalit
Luokka:Ranskan akatemian jäsenet
Luokka:Ranskalaiset piispat
Luokka:Katoliset piispat
Luokka:Vuonna 1734 syntyneet
Luokka:Vuonna 1803 kuolleet