Gotthardin rautatie

Gotthardin rautatie () on osa sveitsiläisen SBB-rautatieyhtiön rataverkkoa Keski- ja Etelä-Sveitsissä välillä Immensee-Chiasso. Gotthardin rautatie on otettu koko pituudeltaan käyttöön 1.6.1882. Rataosuuden pituus on 206 kilometriä. Merkittävimmät paikkakunnat rautatien varrella ovat Schwyz, Altdorf, Biasca, Bellinzona ja Lugano.

 Historia 
1800-luvun puolivälissä selvitettiin Alpit ylittäviä kulkureittejä monin paikoin. Vuonna 1863 Sveitsin 15 kantonia ja kaksi rautatieyhtiötä perustivat yhdistyksen () rautatieyhteyden rakentamiseksi Gotthardin reitille. Hanke pääsi vauhtiin vuonna 1871, jolloin yhdistys perusti yhtiön sen jälkeen kun Sveitsin, Italian ja Saksan valtiot olivat päässeet sopimukseen radan rakentamisesta ja käytöstä vuonna 1871. Vuosina 1871–1878 hanketta johti saksalaisten ja italialaisten yhteistyön varmistanut valtiomies Alfred Escher.

Gotthardin ratayhtiö rakensi varsinaisen Gotthardin rautatien lisäksi liityntäratoja niin, että yhtiön rataverkon laajuus oli vuonna 1897 yhteensä 273 km. Gotthardbahn-Gesellschaft yhdistettiin osaksi valtiollista SBB-CFF-FFS-yhtiötä vuonna 1.5.1909 Wägli, Hans G.: Schienennetz Schweiz. Sivu 109..

 Reitti 
Runkoradan pohjoinen pää on Luzernin lähellä Immenseen kylässä Küssnachtissa, Schwyzin kantonissa, Zuginjärven länsirannalla. Radan eteläinen pää on Chiassossa, Ticinon kantonissa, Italian ja Sveitsin rajalla. Alkuperäinen rata alittaa Alpit Gotthardin solan alapuolella Gotthardin tunnelissa Göschenenin ja Airolon välillä. Uusi, alempana kulkeva Gotthardin pohjatunneli alittaa Alpit Erstfeldin ja Biascan pohjoispuolella sijaitsevan Bodion välillä. 

Runkorataan yhdistyviä liityntäratoja on useita:
 Luzern–Immensee
 Zug–Arth-Goldau
 Giubiasco–Locarno/Luino.

 Radan rakentaminen 
Gotthardin rautatie on rakennettu monissa vaiheissa: ensin rakennettiin yksittäisiä ja yksiraiteisia Wägli, Hans G.: Schienennetz Schweiz. Sivut 17–23. osuuksia, jotka myöhemmin yhdistettiin, sähköistettiin Wägli, Hans G.: Schienennetz Schweiz. Sivut 65–71. ja rakennettiin kaksiraiteisiksi Wägli, Hans G.: Schienennetz Schweiz. Sivut 43–53..
 Osuus  Käyttöönotto  Sähköistys  2-raiteinen  Oikaisutunnelit * Luzern–Rotkreuz  1.6.1897  1922  osittain 1963–1996 * Rotkreuz–Immensee  1.6.1882  1922  1963 Immensee–Arth-Goldau–Brunnen  1.6.1882  1922  1904 Brunnen–Flüelen  1.6.1882  1922  1943–1948 Flüelen–Erstfeld  1.6.1882  1922  1896 * Zug–Arth-Goldau  1.6.1897  1922  - Erstfeld–Göschenen  1.6.1882  1920  1892–1993  Gotthardin pohjatunneli2016– Gotthardin tunneli, Göschenen–Airolo  1.1.1882  1920  1883 Airolo–Biasca  1.6.1882  1920  1890–1892 Biasca–Bellinzona  6.12.1874  1921  1896 Bellinzona–Giubiasco  20.12.1874  1922  1883 * Giubiasco–Cadenazzo–Locarno  20.12.1874  1936  osittain 1953–2003 * Cadenazzo–Luino  4.12.1882  1960  - Giubiasco–Lugano  10.4.1882  1922  1922–1946  Cenerin pohjatunneli2019– Lugano–Chiasso  6.12.1874  1922  1900–1965

 Tekninen rakenne 
Rautatie on kaksiraiteinen. Se on normaalilevyinen (1 435 mm) ja sähköistetty (15 kV, 16,7 Hz). Radan suurin jyrkkyys on 28 ‰, eikä siinä ole hammasrataosuuksia.

 Liikenne 
Radalla on henkilö- ja tavaraliikennettä. Sveitsin julkisen liikenteen aikataulut, nro 600 

 Katso myös 
 Gotthardin tunneli
 Gotthardin pohjatunneli
 Gotthardin maantietunneli

 Lähteet 



 Viitteet 

Luokka:Sveitsin rautatieliikenne
Luokka:Uri
Luokka:Schwyzin kantoni
Luokka:Ticino