Suomen kansan ryhtiliike

Suomen kansan ryhtiliike oli Helsingissä vuonna 1949 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena oli kohentaa suomalaista tapakulttuuria ja alkoholikäyttäytymistä. Sen toimintaa rahoittivat pääasiassa Oy Alkoholiliike Ab ja Sosiaaliministeriö.

Yhdistys harjoitti julkaisu-, tutkimus- ja elokuvatoimintaa ja järjesti esitelmätilaisuuksia. Se järjesti vuodesta 1952 alkaen paikkakuntien välisiä viihtyisyys-, siisteys- ja käytöskilpailuja. Kilpailut järjestettiin niin, että eri paikkakunnille lähetettiin tarkkailijoita testaamaan ja seuraamaan erityisesti palvelualoilla toimivien käyttäytymistä. Myös yleistä siisteyttä ja asukkaiden rehellisyyttä tarkkailtiin. Joensuun kaupungintalon puistossa on Uno Aron (1899–1963) vuonna 1957 tekemä patsas, jonka Ryhtiliike lahjoitti Joensuulle sen jälkeen, kun kaupunki oli voittanut valtakunnallisen käytöskilpailun kolmannen kerran vuonna 1957.

Vuonna 1963 yhdistyksellä oli 27 jäsenyhdistystä.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 6, palsta 788 Helsingin kaupunki avusti järjestöä myöntämällä olympiavuonna 1952 sille 500 000 markan avustuksen.

Myöhemmin yhdistyksen tehtäviä ovat jatkaneet Tapakasvatus ry. vuosina 1975–1993 ja Terveys – Hälsan vuodesta 1993.

 Alkuvaiheet 
Suomen kansan ryhtiliikkeen edeltäjä oli loppuvuonna 1945 sodan jälkeisissä tunnelmissa perustettu Kansalaisryhti ry. Se suuntasi toimintansa etenkin opiskelija- ja työnantajajärjestöjä kohtaan sekä kotipolttoa vastaan. Sille antoivat suurta tukea erilaiset urheilijatahot, sillä heille oli tärkeää kansan valmistaminen toimimaan arvokkaina olympiakisojen isäntinä.

Vuonna 1949 Kansalaisryhti korvattiin Suomen kansan ryhtiliikkeellä (). Kansalaisryhti oli toiminut enemmän kulissien takana, mutta Ryhtiliike suuntautui paljon enemmän ulospäin ja tarkoituksena oli perustaa useita paikallisyhdistyksiä. Järjestön ensimmäinen tavoite vuonna 1949 oli järjestää Olympiaryhtikampanja. Kampanjan tavoitteena virallisessa kampanjaesitteessä vuodelta 1952 kerrottiin seuraavaa:"[Suomen kansan ryhtiliikkeen] perustamisen eräänä tärkeänä syynä ja samalla Ryhtiliikkeen toiminnan tärkeänä lähitavoitteena oli saada vuoden 1952 olympiakisoihin mennessä aikaan yleisten käyttäytymistapojen kohenemista ja ryhdistäytymistä niin, että olympiaisännyyden laajoille kansalaispiireille asettamat velvoitukset voitaisiin hoitaa mahdollisimman hyvin ja kansamme siten saisi runsaasti uusia ystäviä ja goodwilliä ympäri maailmaa".Järjestö ei kuitenkaan koskaan saavuttanut niin suurta kannatusta kuin oli toivottu, ja se olisikin todennäköisesti kaatunut ilman Alkon tukitoimintoja. Alkon tuki järjestölle ei kuitenkaan ollut itsestään selvää, vaan sen jakamisesta kiisteltiin Alkon sisällä vuosien saatossa.

 Rahoitus 
+Ryhtiliikkeen tulot ja tärkein rahoituslähde v. 1949–1969VuosiTulot yhteensä
(1 000 mk)Tulot Alkolta
(1 000 mk)Tulot Sosiaaliministeriöltä
(1 000 mk)Alkon osuus tuloista,
%194988–9719502320–86195125131051195263251540195347–14–19542320–871955521010191956271013371957311413441958251012401959372011541960402566319615230957196248301063196351301159196456301453196571451563196665451669196778551371196872551376196991–91–

Julkaisuja
 Hyvän käytöksen opas. Helsinki: Otava 1952, 2. painos 1970.

Lähteet

Kirjallisuutta
Matti Peltonen, Remua ja ryhtiä, Gaudeamus 2002
Riikka Jaakola, Suomen kansan ryhtiliike 1949–1952. 2008 (pro gradu Helsingin yliopistossa)

Aiheesta muualla
Matti Peltonen, Auttaisiko uusi ryhtiliike?, Yhteiskuntapolitiikka-lehti 71 (2006):3

Luokka:Entiset suomalaiset järjestöt