Swingfire

Swingfire on brittiläinen ajoneuvoalustalta ammuttava panssarintorjuntaohjus. Se kehitettiin 1960-luvun alussa ja oli tuotannossa vuosina 1966–1993. Britannian asevoimissa se korvasi aiemmin käytössä olleen Vickers Vigilant -ohjuksen. Swingfiren kehitti Fairey Engineering Ltd ja British Aircraft Corporation.

 Toimintaperiaate  
Ohjuksen englanninkielinen nimi tulee sen kyvystä tehdä nopea jopa 90 asteen ohjausliike. Tämän ansiosta ohjuksen ampuva ajoneuvo kyetään piilottamaan näkyvistä ja ampuja itse voi asettua edulliseen asemaan erillisen liikuteltavan tähtäys- ja ohjauslaitteen kanssa.

Sen lisäksi että Swingfire asennettiin FV438 Swingfire- ja FV102 Striker -taisteluajoneuvoihin, siitä oli kolme muuta versiota:
Beeswing – Land Roverin alustalle
Hawkswing – Lynx-helikopteriin
Golfswing – ("mönkijätyyppiseen") maastoajoneuvoon

Käyttö taisteluissa
Swingfire-ohjuksia käytettiin sekä Persianlahden sodassa (1991) että Irakin sodassa (2003).

Tekniset tiedot
Pituus: 1 070 mm
Halkaisija: 170 mm
Kärkiväli: 390 mm
Massa: 27 kg
Taisteluosa: 7 kg ontelopanos
Kantama: 150...4000 m
Lähtönopeus: 185 m/s
Lankavälitteinen komento-ohjaus
Panssarinläpäisy: 800 mm
Yksikköhinta: 7 500 puntaa

Käyttäjävaltiot

Lähteet

Luokka:Panssarintorjuntaohjukset
Luokka:Brittiläiset ohjukset