Pohjansavikka

Pohjansavikka eli pohjanjauhosavikka (Chenopodium suecicum) on revonhäntäkasveihin ja rikkasavikoihin kuuluva kasvilaji.

 Ulkonäkö ja koko 
Yksivuotinen pohjansavikka kasvaa tavallisesti 20–80 cm korkeaksi. Kasvi on väriltään vaihtelevan vihreä ja sen nuoret osat ovat jauhoisia. Varsi on pysty, etenkin alaosasta niukkahaarainen, pehmeä, vaaleanvihreä ja vihreäraitainen, syksyisin joskus myös punaraitainen. Lehtihangat ovat vihreitä, mutta muuttuvat toisiaan syksyisin punasävyisiksi. Ohuet lehdet ovat varressa kierteisesti ja ne ovat vaalean- tai sinertävänvihreitä. Varren keskiosissa lehtilapa on kooltaan 2–7 cm. Muodoltaan lehtilapa vaihtelee vinoneliömäisestä leveänpuikeaan ja on usein matalaan kolmiliuskainen ja melko runsas- ja terävähampainen. Lavan tyviosan hampaat ovat melko isoja, toisinaan tyviosa on lähes ehytlaitainen. Myös ylimmät lehdet ovat hampaisia. Kukinto on usein ylös asti lehdekäs, kukinnon sykeröt ovat melko pieniä ja harsuja, yksittäisiä kukkia on runsaasti. Kukinnon kehälehtien selkä on kölimäinen. Heteitä on tavallisesti viisi kappaletta. Suomessa pohjanjauhosavikka kukkii heinä-elokuussa, joskus jo kesäkuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,2–1,6 mm pitkä, ympärykseltään pyöreä, tylppäreunainen ja pinnaltaan matalakuoppainen.Retkeilykasvio 1998, s. 126–127, 129.

Pohjansavikka muistuttaa suuresti jauhosavikkaa (C. album), ja sitä pidetään toisinaan myös tämän alalajina.Den virtuella floran: Svenskmålla (myös levinneisyyskartat) Viitattu 24.2.2013.  Lajeja saattaa olla vaikea erottaa toisistaan. Parhaiten ne erottaa siemenistä.Ålands flora 2010, s. 152.

 Levinneisyys 
Euraasiassa pohjansavikkaa tavataan Fennoskandiasta, Britteinsaarilta, Itä-Ranskasta ja Pohjois-Italiasta itään läpi Euroopan ja Siperian aina Tyynelle valtamerelle saakka. Levinneisyysalue ulottuu myös Pohjois-Amerikan puolelle Alaskaan ja Länsi-Kanadaan. Suomessa pohjansavikkaa on tavataan yleisenä koko maassa. Runsain laji on Lounais-Suomessa.Lampinen, R., Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Pohjanjauhosavikan levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 24.2.2013. Suomessa laji on Etelä-Lappia myöten muinaistulokas, pohjoisempana vakiintunut uustulokas.Retkeilykasvio 1998, s. 129.

 Elinympäristö 
Pohjansavikka on vanha kulttuurin seuralaiskasvi, jota tavataan muun muassa pelloilla, puutarhoissa, navetantakusilla, tienvarsilla, kaatopaikoilla ja joutomailla. Laji on hankala peltojen ja puutarhojen rikkakasvi.Oulun kasvit 2005, s. 321.

 Käyttö 
Lähisukulaisensa jauhosavikan tapaan myös pohjansavikka kelpaa ihmisravinnoksi.

 Lähteet 
 Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Espoo 2010.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Pohjansavikan levinneisyys Suomessa.

Luokka:Savikat
Luokka:Rikkakasvit