Valeri Jakobi

Valeri Ivanovitš Jakobi (; 15. toukokuuta (J: 3. toukokuuta) 1834 Kudrjakovo, Kazanin kuvernementti – 26. toukokuuta (J: 13. toukokuuta) 1902 Nizza) oli venäläinen taidemaalari ja kuuluisan vallankumouksellisen ja etnografin Pavel Jakobin vanhempi veli.

Elämäkerta
Valeri Jakobi syntyi kartanomistajan perheeseen ja aloitti opiskelunsa Kazanin yliopistossa, mutta hän lopetti opiskelunsa liittyäkseen armeijaan Krimin sodan aikaan. Vuonna 1856 armeijasta erotessaan hän päätti hylätä yliopisto-opintonsa ja tavoitella sen sijaan taiteilijan uraa.

Vuosina 1856−1861 hän opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa saaden pienen kultamitalin teoksestaan Kerjäläisen seesteinen vapaapäivä vuodelta 1860. Vuonna 1861 hän maalasi ehkä tunnetuimman teoksensa Vankien pysähdyspaikka. Vuosina 1861−1869 matkusteli Euroopassa Akatemian myöntämän apurahan turvin käyden Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa ja Italiassa.

Vuonna 1870 Jakobista tuli Vaeltajien perustajajäsen, mutta hänet suljettiin järjestöstä pois vuonna 1872, koska ei pystynyt osallistumaan järjestön näyttelyyn ja koska hän oli eri mieltä järjestön ajatusten kanssa. Myöhemmin häntä pidettiin konservatiivisena ja skeptisenä järjestön ideoita kohtaan.

Jakobi oli Keisarillisen taideakatemian jäsen vuodesta 1868 alkaen ja professori 1871 alkaen, jossa hän opetti vuosina 1878−1889. Hän asui pääsääntöisesti Pietarissa, jossa hän loi historiallisia maalauksia kuten Narrit Anna Ivanovnan hovissa (1872), Jääpalatsi (1878) jne. Hänen teoksiaan kritisoitiin pelkiksi koristeiksi ilman sisältöä.

Jakobi kuoli Nizzassa, Ranskassa vuonna 1902.

Teoksia

Luokka:Venäläiset taidemaalarit
Luokka:Vuonna 1834 syntyneet
Luokka:Vuonna 1902 kuolleet