Osljabja (1898)

Osljabja () oli vuonna 1903 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Peresvet-luokan pre-dreadnought taistelulaiva. Keisarillisen Japanin laivasto upotti  aluksen Tsushiman meritaistelussa 27. toukokuuta 1905. Alus oli nimetty Kulikovon taistelun sankarin Rodion Osljabjan mukaan.

 Valmistus 
Alus tilattiin Amiraliteetin uudelta telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 21. marraskuuta 1895. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta 1898 ja valmistui 1901.Gardiner 2002 s. 182 Voimanlähteenä aluksessa oli kolmekymmentä hiilipolttoista Belleville-vesiputkikattilaa kolmessa boilerihuoneessa, jotka tuottivat höyryä kolmelle trippelihöyrykoneelle, joista kukin pyöritti yhtä potkuriakselia. https://en.topwar.ru/256954-bronenosec-osljabja-ot-proekta-do-cusimy.html

 Palvelus 
Alus lähti 7. elokuuta 1903 Port Arthuriin. Se ajoi karille 21. elokuuta Gibraltarin salmessa. Alus siirrettiin korjattavaksi telakalle La Speziaan Italiaan, missä se oli aina marraskuuhun. Helmikuussa 1904 Venäjän-Japanin sodan alkaessa alus oli Punaisellamerellä, kun se kutsuttiin takaisin Itämeren laivastoon. Pietariin saavuttuaan alus varustettiin 1,4 metrin Barr & Stroud -etäisyysmittarilla, teleskooppisilla tykkitähtäimillä ja Telefunkenin radioilla.

Alus määrättiin lähtemään Libausta Port Arthuriin 15. lokakuuta Venäjän Tyynenmeren laivaston 2. laivueessa, joka oli jaettu matkan ajaksi neljään osastoon. Alus oli Dmitri von Fölkersamin lippulaivana. Matkalla Tanskaan hävittäjä Bystryi törmäsi alukseen. Osasto saapui 26. lokakuuta Vigoon ja 3. marraskuuta Tangeriin, jossa  osaston komentaja vara-amiraali Zinovi Rožestvenski määräsi hitaammat alukset kulkemaan von Fölkersamin johdolla (lippulaivana Sisoi Veliki) Välimeren ja Punaisenmeren poikki. Osastot kohtaisivat toisensa Madagaskarilla.Olender 2010 s. 189-190.

Osljabja lähti aamulla 4. marraskuuta Tangerista pääosaston kanssa ja saapui 12. marraskuuta Dakariin, missä osaston alukset hiilestivät kymmeneltä saksalaiselta rahtialukselta. Matka jatkui 16. marraskuuta Gabon-joen suulle, jossa hiilestettiin 26. marraskuuta saksalaisilta rahtialuksilta. Lyhyen pysähdyksen jälkeen osasto saajatkoi matkaansa 1. joulukuuta ja saapui 6. joulukuuta Mocamedesiin Portugalin hallinnoimassa Angolassa. Matka jatkui jo seuraavana päivänä portugalilaisten mielenilmausten vuoksi. Osasto suuntasi Saksan Länsi-Afrikkaan Angra Peguenan lahdelle, jonne ankkuroitiin 11. joulukuuta. Matka jatkui 17. joulukuuta ja kaksi päivää myöhemmin osasto kiersi Hyväntoivonniemen. Osasto tavoitti 27. joulkuuta Madagaskarin eteläkärjen. Kaksi päivää myöhemmin osasto laski ankkurit Saint Marien ja Madagaskarin välisessä salmessa. Osasto kohtasi Välimeren kautta kulkeneet alukset 9. tammikuuta 1905 Nosy Behessä Madagaskarin luoteisrannikolla, jonne saatiin myös tieto Port Arthurin kukistumisesta.

Laivue viipyi Nosy Bessä kaksi kuukautta odottaen täydennyksiä ja lisäohjeita. HAPAG, joka tähän saakka oli toimittanut laivueelle hiiliä, kieltäytyi jatkamasta sopimusta pelätessään Japanin reaktioita. Saksan keisarin Vilhelm II:n puuttuminen asiaan jatkoi sopimuksen täytäntöönpanoa. Laivue lähti 16. maaliskuuta Nossi Bestä kohti Malakansalmea, joka läpäistiin 5. huhtikuuta. Laivue ohitti 8. huhtikuuta Singaporen ja jatkoi Etelä-Kiinan merelle. Pian tämän jälkeen laivue suuntasi Camranhinlahteen Ranskan Indokiinaan, jonne se saapui 13- huhtikuuta. Laivue ankkuroitui odottamaan kontra-amiraali Nikolai Nebogatovin Venäjän Tyynenmeren laivaston 3. laivuetta. Odottava laivue joutui 22. huhtikuuta ranskalaisten vaatimuksesta siirtymään Wan Fongin lahteen, joka oli heikompi ankkuripaikkana. Laivue siirtyi 9. toukokuuta Kua Ben lahteen saatuaan tiedon 3. laivueen saapumisesta Ranskan Indokiinan alueelle.Olender 2010 s. 189-190.

Laivueet kohtasivat 10. toukokuuta Kua Ben lahdella ja aloittivat 14. toukokuuta purjehduksen tavoitteenaan Vladivostok. Rožestvenski järjesti taistelulaivansa kolmeen divisioonaan. Hän otti johtoonsa ensimmäisen divisioonan, johon liitettiin neljä Borodino-luokan alusta. Von Fölkersam sai komentoonsa toisen divisioonan, johon kuuluivat taistelulaivat Osljabja (lippulaiva), Navarin, Sisoi Veliki ja panssariristeilijä Admiral Nahimov. Kolmannen divisioonan muodostivat Nebogatovin alukset. Syövän heikentämä von Fölkersam kuoli 26. toukokuuta, mistä ei tiedotettu aluksille moraalin säilyttämiseksi. Toisen divisioonan komentajaksi määrättiin Osljabjan päällikkö Vladimir Ber, mutta Nebogatoville ei kerrottu noususta osaston varakomentajaksi.Olender 2010 s. 200-201.

Tsushiman taistelussa 28. toukokuuta Osljabja oli 2. divisioonan ensimmäisenä aluksena joutuen keisarillisen Japanin laivaston taistelulaivojen Nisshinin ja Kasugan sekä panssariristeilijöiden tuleen. Alukseen osui kello 14.18 raskaan tykistön kranaatti etuosaan vesirajaan tai hieman sen alle, mikä aiheutti vakavan vuodon. Toinen kranaatti läpäisi panssaroinnin keskilaivasta ja tunkeutui hiilivarastoon, mikä aiheutti toisen vuodon. Alus kallistui oikealle keulan vajotessa. Aluksen tasapainotus ja vuotojen hallintaan saaminen osoittautui vaikeaksi. Lisäksi etukannen tykkitorniin tuli tuhoava osuma ja aluksella syttyi tulipalo. Kello 14.50 alus poistui taistelulinjasta vasemmalle, jolloin siihen osui jälleen kaksi raskasta kranaattia vesirajaan. Näistä toinen teki suuren reiän lähelle aiempaa keulaan tullutta reikää. Aluksen päällikkö määräsi miehistön poistumaan alukselta, joka upposi vain muutamaa minuuttia käskyn jälkeen kello 15.10. Hävittäjät pelastivat 385 eloonjäänyttä, mutta 514 menetti henkensä.Campbell 1979 s. 128-131

 Lähteet 



 Viitteet 

Luokka:Peresvet-luokan taistelulaivat
Luokka:Venäläiset Venäjän–Japanin sodan taistelulaivat