Lars Heinrichs

Lars Gunnar Heinrichs (31. tammikuuta 1920 Pariisi – 20. maaliskuuta 1985 Jyväskylä) oli suomalainen kenraalimajuri. Hänen vanhempansa olivat diplomi-insinööri ja jääkärieversti Karl Gunnar Heinrichs ja Elisabeth Anderzén. Majuri, kauppaneuvos Per V. Heinrichs oli hänen veljensä. Jalkaväenkenraali Axel Erik Heinrichs oli puolestaan Lars Heinrichsin setä.

Lars Heinrichs valmistui Kadettikoulusta jatkosodan aikana 1943 ja Sotakorkeakoulusta 1952 (ye-upseeri 1954). Talvisodassa hän toimi joukkueenjohtajana PPP 8:ssa ja jatkosodassa komppanianpäällikkö JR 53:ssa. Sodan jälkeen hän oli sijoitettuna eri jalkaväkirykmentteihin. Pääesikunnassa hän työskenteli toimistoupseerina 1953–1954. Hän opetti Taistelukoulussa 1954–1959. Uudenmaan prikaatin esikuntapäälliköksi hänet nimitettiin vuosiksi 1959–1961. Pääesikunnan ulkomaantoimiston päällikkönä hän oli 1961. Sotilasasiamiehenä Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa hän toimi 1961–1965. Uudenmaan rakuunapataljoonaa Heinrichs komensi vuosina 1965–1966. Pääesikunnassa hän oli tiedustelupäällikkönä 1966–1971. Kadettikoulua hän johti 1971–1974. Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana Heinrichs toimi vuodesta 1974 eteenpäin. 

 Ylennykset 

 Aliupseerioppilas 1937
 Vänrikki 1938

Luutnantti 1942
Kapteeni 1944
Majuri 1956
Everstiluutnantti 1961
Eversti 1966
Kenraalimajuri 1974https://runeberg.org/kuka/1978/0204.html

Lähteet

pienoiskuva|Lars Heinrichsen aliupseerikoulutodistus, viestipataljoonan aliupseerikoulusta.

Luokka:Suomalaiset kenraalit
Luokka:Vuonna 1920 syntyneet
Luokka:Vuonna 1985 kuolleet