Chuck Leavell

Charles Alfred ”Chuck” Leavell (s. 28. huhtikuuta 1952 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pianisti ja kosketinsoittaja ja luonnonsuojelija sekä kirjailija. Hän on ollut Rolling Stonesin pitkäaikainen konserttipianisti mutta on vaikuttanut uransa aikana useissa muissakin yhtyeissä ja tehnyt levyjä sooloartistina. 1970-luvulla Leavell oli muun muassa The Allman Brothers Bandin jäsenenä. Hän on myös johtanut omaa Sea Level -yhtyettään. 

Rolling Stonesin kokoonpanoon Leavell liittyi konserttipianistiksi vuonna 1982. Vuonna 1982 hänestä tuli yhtyeen pääkonserttipianisti ja Ian Stewartin kuoltua 1985 sen ainoa kosketinsoittaja. 

Muusikon uran lisäksi hänet tunnetaan arvostettuna luonnonsuojelijana, joka on puhunut julkisuudessa Yhdysvaltojen metsien puolesta. Hän työskentelee aktiivisesti metsänhoitajana. 

 Muusikon ura 
Chuck Leavell syntyi Birminghamissa, Alabamassa, 28. huhtikuuta 1952. Vaikka hän kävi lapsena hetken musiikkitunneilla, hän kirjoittaa kirjassaan Between Rock and a Home Place, ettei hän "koskaan varsinaisesti oppinut lukemaan nuotteja kunnolla." Jo varhaisista vuosistaan lähtien Leavell altistui kuitenkin monille musiikillisille vaikutteille, kuten etelän gospel-hymneille, rhythm and bluesille, kantrille, ja soulin eri muodoille – kaikki nämä auttoivat häntä kehittämään taitojaan.  

Teini-ikäisenä Leavell opetteli kitaransoiton itse ja soittaa pianoa korvakuulolta. 13-vuotiaana hän perusti ensimmäisen yhtyeensä nimeltä The Misfitz, jossa hän soitti sekä urkuja että kitaraa. Jo lukiossa hän kuului useisiin bändeihin, jotka esiintyivät eri puolilla Alabamaa, ja työskenteli myös legendaarisessa Muscle Shoals studiossa jo lukioaikoinaan. Jo 15-vuotiaana  hän soitti useilla levyillä, mukaan lukien Freddie Northin souliklassikolla "Don’t Take Her, She’s All I’ve Got." Leavell päätti ryhtyä ammattimuusikoksi nähtyään Ray Charlesin konsertin, jossa Billy Preston soitti taustakoskettimia. Pian tämän jälkeen hän keskeytti lukion omistaakseen elämänsä musiikille.

Hän muutti Georgiaan toisen sessiomuusikon, Paul Hornsbyn, vaikutuksesta. Hornsby oli aiemmin työskennellyt Gregg ja Duane Allmanin kanssa Nashvillessa. Vuonna 1969 Capricorn Recordsin omistaja Phil Walden kiinnitti Allmanit levymerkilleen, joka sijaitsi Maconissa, Georgiassa. Capricornin toimistolla Leavell tapasi tulevan vaimonsa, Rose Lane Whiten, joka työskenteli levy-yhtiön varatoimitusjohtajan Frank Fenterin henkilökohtaisena assistenttina. Rose Lane oli kotoisin Twiggsin piirikunnasta. Pariskunnan avioiduttua, Heille syntyi kaksi tytärtä, Amy ja Ashley. Tämän jälkeen hän liittyi Alex Taylorin bändiin levyllä With Friends & Neighbours. Puolentoista vuoden jälkeen Leavell lähti kiertueelle Dr. Johnin kanssa.

 Allman Brothers ja Sea Level 
pienoiskuva|Chuck Leavell 1970-luvun lopulla Sea Level yhtyeen konsertissa
Vuonna 1972, juuri täytettyään 20 vuotta, hänet pyydettiin liittymään Allman Brothers Bandiin. Ensimmäinen albumi, jonka hän teki yhtyeen kanssa, oli Brothers and Sisters, joka sisälsi klassikkokappaleet “Ramblin’ Man” ja “Jessica.” Albumi nousi Billboardin poplistan ykköseksi, ja Leavell äänitti yhtyeen kanssa vielä useita levyjä ennen kuin Allman Brothers hajosi väliaikaisesti vuonna 1976. 

Allman Brothersin hajoamisen jälkeen Leavell perusti rumpali Jaimoen kanssa rock/jazz/blues -fuusioyhtyeen nimeltä Sea Level. Yhtye kiersi väsymättä 1970-luvun lopulla ja julkaisi viisi kriitikoiden ylistämää albumia. Yhtye julkaisi neljä albumia, jotka keräsivät kiitosta sekä faneilta että kriitikoilta, ja he kiersivät aktiivisesti viiden vuoden ajan. The Best of Sea Level julkaistiin vuonna 1978.

 Rolling Stones 
Leavell aloitti yhteistyön Rolling Stonesin kanssa vuonna 1982, kun promoottori Bill Graham ehdotti häntä yhtyeelle heidän Tattoo You -Euroopan kesäkiertueensa valmistelujen yhteydessä. Siitä lähtien hän on ollut mukana jokaisella yhtyeen kiertueella. Sittemmin Leavell on soittsanut myös useilla Rolling Stonesin albumeilla, kuten Undercover (1987) ja Dirty Work (1986). Jaggerin ja Richardsin kanssa hän sävelsi Dirty Work -levylle kappaleen "Back To Zero". People-lehti nimesi Leavellin "kuudenneksi Rolling Stoneksi".
pienoiskuva|Chuck Leavell, Ronnie Wood ja Keith Richards vuonna 2018
Stonesin nelivuotisen tauon aikana Leavell piti yhteyttä Mick Jaggeriin ja Keith Richardsiin. Jagger kutsui hänet mukaan sooloprojektiinsa She’s The Boss (1988), ja Richards pyysi hänet mukaan kahteen projektiin: Aretha Franklinin "Jumpin’ Jack Flash" -videoon ja singleen, Hän esiintyi Keith Richardsin kanssa myös Chuck Berryn taustayhtyeessä, Taylor Hackfordin ohjaamassa vuoden 1987 konserttielokuvassa Hail, Hail Rock ’n’ Roll. Leavell työskenteli Richardsin kanssa myös tämän ensimmäisellä soololevyllä Talk Is Cheap (1988). Leavell soitti myös Rolling Stonesin Steel Wheels -albumin kiertueilla.

 Muita projekteja 
Kun Stones ei ollut kiertueella, Leavell pysyi aktiivisena soittaen kahdella Fabulous Thunderbirds -levyllä: Tuff Enuff (1986) ja Hot Number (1987). Hän myös kiersi Thunderbirdsien kanssa kaksi vuotta ennen kuin vetäytyi vuonna 1988 äänittääkseen Dionin Yo’ Frankie! -albumin Dave Edmundsin johdolla. Leavell soitti myöhemmin myös Edmundsin levyllä Closer To The Flame, joka julkaistiin tammikuussa 1990. 

1990-luku oli erityisen menestyksekäs Chuck Leavellille. Vuonna 1991 ja 1992 Leavell osallistui kolmen Eric Claptonin albumin tekoon: 24 Nights, Rush – Original Motion Picture Soundtrack, sekä Grammy-palkittuun vuoden albumiin Eric Clapton – Unplugged.Hän aloitti vuoden 1993 esiintymällä Mick Jaggerin kanssa Saturday Night Live -ohjelmassa 6. helmikuuta ja jatkoi esiintymällä Jaggerin kanssa New Yorkin Webster Hallin konsertissa 9. helmikuuta.

 Luonnonsuojelu ja metsänhoito 
vasen|pienoiskuva|pysty|Chuck Leavell vuonna 2012
Vuonna 1981 Leavellit perivät 1 200 eekkeriä (noin 485 hehtaaria) maata Twiggsin piirikunnasta Rose Lane Leavellin isovanhemmilta, Julia Faulkilta ja Alton Vestal Whitelta. Tämä maatila oli osa suurta karja- ja maataloustilaa, johon kuului myös metsänhoitoa. Muutettuaan Twiggsin piirikuntaan Leavell löysi uuden intohimon: ympäristötieteen ja metsänhoidon. Seuraavien 20 vuoden aikana Leavellit kehittivät perintötilasta Charlane-nimisen metsätalous- ja metsästyskeskuksen. Hoitaessaan Charlanen metsiä ja luonnonvaroja Leavellista tuli aktiivinen luonnonsuojelija ja amerikkalaisten metsien puolestapuhuja.

Vuosina 1990 ja 1998 American Forest Foundation ja American Tree Farm System nimesivät Leavellit Georgian vuoden metsänhoitajiksi (Georgia Outstanding Tree Farmers of the Year), ja vuonna 1999 he saivat saman palkinnon kansallisella tasolla. Georgia Wildlife Federation, National Arbor Day Foundation, Georgia Outdoor Writers Association ja Quail Unlimited ovat niin ikään palkinneet pariskunnan heidän vastuullisesta maanhoidostaan.

Vuonna 2003 hän esitti Yhdysvaltojen kansallislaulun seremoniassa, jossa presidentti George W. Bush allekirjoitti Healthy Forests Restoration Act -lain. Muutamaa vuotta myöhemmin Leavell oli mukana perustamassa verkkosivustoa Mother Nature Network, joka käynnistettiin vuonna 2009 ja myöhemmin yhdistettiin toiseen ympäristösivustoon, Treehuggeriin.

Vuonna 2012 Leavell nimitettiin kunnianosoituksena Yhdysvaltain metsänvartijaksi, ja seuraavana vuonna hänelle myönnettiin kuvernöörin taide- ja humanistipalkinto (Governor’s Award for the Arts and Humanities). Vuonna 2020 hän toimi juontajana televisiosarjassa America’s Forests with Chuck Leavell, joka koostui seitsemästä jaksosta ja käsitteli kestävää metsätaloutta Yhdysvalloissa.

 Kirjailija 
Leavell on julkaissut kirjan Yhdysvaltojen metsistä, Forever Green, sekä metsiensuojelua esittelevän lastenkirjan The Tree Farmer. Vuonna 2011 hän julkaisi luonnonsuojelua käsittelevän teoksen Growing a Better America: Smart, Strong, and Sustainable.  

 Lähteet  

Aiheesta muualla 

Chuck Leavellin kotisivut 

Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit
Luokka:The Rolling Stonesin jäsenet
Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Luokka:Metsänhoitajat
Luokka:Vuonna 1952 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt