Olli Heikinheimo

Klas Olof (Olli) Heikinheimo (vuoteen 1906 Heikel; 12. toukokuuta 1882 Rovaniemi – 3. helmikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, Metsäntutkimuslaitoksen johtaja ja metsänhoidon professori 1918–1952.

Heikinheimon isoisä oli Albert Heikel, vanhemmat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Lina Harlin ja puoliso vuodesta 1912 opettaja Ester Naukler. Metsänhoitajat Karl Henrik (Henni) Heikel, Knut Otto Heikinheimo (Heikel), Lauri Johannes Heikinheimo (Heikel) ja John Heino Heikinheimo (Heikel) olivat hänen veljiään.

Heikinheimo tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1901, suoritti päästötutkinnon Evon metsäopistosta 1904, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1916 kaskiviljelyn vaikutuksista Suomen metsiin.Leikola, Matti: Metsäntutkimuslaitoksen synty ja alkuvuodet osa 2/2.  Metsäntutkimuslaitos.

Heikinheimo toimi 1910-luvulla muun muassa Evon metsäkoulun johtajana.
Heikinheimo kehitti Suomen oloihin soveltuvia metsänhoitomenetelmiäOtavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 512. Otava 1968. sekä loi metsänhoidon kokeilualueiden verkoston. Hän vaikutti merkittävästi Metsäntutkimuslaitoksen tieteelliseen tasoon.

Lähteet

Luokka:Suomalaiset metsätieteilijät
Luokka:Suomalaiset professorit
Luokka:Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtajat
Luokka: Suomalaiset metsänhoitajat
Luokka:Vuonna 1882 syntyneet
Luokka:Vuonna 1973 kuolleet