Dagmar Hagelberg-Raekallio

Dagmar Maria Hagelberg-Raekallio (o.s. Sarlin; 12. tammikuuta 1871 Viitasaari – 22. toukokuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen laulaja (altto).Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 2, s. 485. Helsinki 1977.  Hän konsertoi Suomen lisäksi Unkarissa ja Virossa. Hän toimi musiikinopettajana ja kuoronjohtajana. Hänen tiedetään pitäneen ensimmäisen kokonaan suomenkielisen laulukonsertin, ja sen jälkeen hän pyrki aina esiintymään suomeksi.Otavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 268. Otava 1968. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1895 köyhäinhoidon tarkastaja Johannes Hagelberg.Wikiaineisto: Kuka kukin oli. 1961.

Dagmar Hagelberg-Raekallion vanhemmat olivat Viitasaaren kanttori Konstantin Ferdinand Sarlin ja tämän kolmas vaimo Margareta Charlotta Granberg. Hän kävi tyttökoulun 1886, opiskeli Anna Forsténin musiikkiopistossa Viipurissa 1892 ja suoritti lauluopintoja Pariisissa 1902–1903 sekä Dresdenissä ja Roomassa 1909. Dagmar Hagelberg-Raekallio oli Viipurin musiikkiopiston soololaulun opettajana 1925–1928. Hän johti laulukuoroja Jyväskylässä ja Helsingissä sekä konsertoi Suomen ohella Virossa, Pietarissa, Dresdenissä ja Unkarissa.
Muistelmateos
Kaiu, Suomen laulu, 1934

Lähteet

Kirjallisuutta
 Halme, Taina: Naislaulajia vuosisadan vaihteessa: omaelämäkertojen naistutkimuksellinen erittely. Sibelius-Akatemia, 1997. (Lopputyö, jossa yhtenä kohteena on Dagmar Hagelberg-Raekallio.)

Aiheesta muualla
 Aikalaiskirja 1934.

Luokka:Suomalaiset laulajat
Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat
Luokka:Vuonna 1871 syntyneet
Luokka:Vuonna 1948 kuolleet