Japmaseisoja

Japmaseisoja (Braco de Japma) on sukupuuttoon kuollut brasilialainen koirarotu, joka on saanut nimensä kehittäjänsä J. A. P. Magalhãesin nimikirjaimien mukaan.

 Ulkomuoto 
Japmaseisoja ei muistuttanut olemukseltaan tyypillistä seisojaa, ja se poikkesi kantaroduistaan huomattavasti vaikka se olikin perinyt tiettyjä ominaisuuksia niistä jokaiselta. Se ei ollut yhtä kevyt kuin pointteri eikä yhtä raskas ja vankkarakenteinen kuin niin sanotut "mannermaiset kanakoirat".Saksanseisojakerho. Haettu 15.11.2012 Se oli pienempi kuin griffoni, mutta tiheäkarvaisempi kuin pointteri.Reportagem O "JAPMA", Cão Brasileiro de Caça. Revista Caça e Pesca. Brasil, 1954, nº 155, vuosi XIII.Fila Brasileiro Chico Peltier. Haettu 10.11.2012

 Luonne ja käyttäytyminen 
Rotu oli rauhallinen, lempeä, älykäs ja hyvähermoinen. Metsästäessään se ei kiirehtinyt yli-innokkaana eikä myöskään viivästellyt. Se oli perinyt griffonin sitkeyden, joka auttoi sitä työskentelemään kylmissä ja ankarissa olosuhteissa, kuten pampalla.

 Alkuperä 
Japmaseisoja oli seisojatyyppinen metsästyskoira. Sen historia alkoi kun Pelotasista Rio Grande do Sulin osavaltiosta kotoisin oleva metsästäjä José Antônio Pinto de Magalhães halusi jalostaa brasilialaisen metsästyskoiran.Pedigree Brasileiro. Revista de Historia.  Haettu 10.11.2012 Vuonna 1924 hän risteytti keskenään pointterin, griffon-tyyppisen kanakoiran ja jonkin lyhytkarvaisen mannermaisen kanakoiran, mahdollisesti lyhytkarvaisen saksanseisojan tai bracco italianon, tavoitteenaan poikkeuksellisen lahjakkailla metsästysominaisuuksilla varustettu koira. Kaikista kantaroduista pointteria käytettiin rodun luomiseen eniten.

Vuonna 1954 jalostuksella aikaansaatujen hyvien metsästysominaisuuksien johdosta Rio Grande do Sulin rotukoirayhdistys antoi Brasilian Kennelliitolle puoltavan lausunnon siitä, että uusi populaatio voitaisiin rekisteröidä puhdasrotuiseksi. Asiakirjojen mukaan japmaseisoja oli monipuolinen metsästyskoira, joka soveltui peltopyyn metsästykseen paremmin kuin muut tunnetut rodut.

Harrastusmetsästys on nykyisin kielletty useimmissa Brasilian osavaltioissa, ja siksi rodulle ei enää ollut tarpeeksi käyttöä. Se ei ollut koskaan kovin suosittu: sitä kasvatti lähinnä kourallinen metsästäjiä Rio Grande do Sulin alueella, ja nykyisin se on mitä todennäköisimmin kuollut sukupuuttoon.

 Lähteet 

Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Luokka:Seisojat
Luokka:Brasilialaiset koirarodut