Upholder-luokka

Upholder-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston neljän sukellusveneen muodostama alusluokka. Alukset poistettiin kylmän sodan päättyessä palveluksesta. Vuonna 1988 Kanada lunasti alukset korvaamaan käytöstä poistuvia Oberon-luokan aluksia.

 Suunnittelu 
Alusten voimanlähteenä on yhteen akseliin kytketty dieselsähköinen voimansiirto, joka muodostuu Paxman Valenta 1600 RPA SZ -dieselmoottoreista ja GEC-sähkömoottorista. Aluksella on kaksi 120 kennon klooriakkua. Alus saavuttaa pinnalla ja snorkkelisyvyydessä 12 solmun nopeuden ja pinnan alla 20 solmun nopeuden. Toimintasäde on 8 000 merimailia kahdeksan solmun nopeudella.

Aluksen aseistuksena on kuusi 21 tuuman torpedoputkea, joita varten aluksilla on 14 Mk 14 Mod 2 Tigerfish -torpedoa sekä neljä sukellusveneistä laukaistavaa Harpoon-merimaaliaohjusta. Elektroniikkavarustuksena on tyypin 1007 tutka sekä tyyppien 2040, 2019, 2007 ja 2046 kaikuluotaimet. Tyypin 2040 kaikuluotain on muunnos ranskalaisten Eledone ja alankomaalaisesta Octopus-kaikuluotaimista. Sen korvaamiseksi tyypin 2075 kaikuluotaimella tehty suunnitelma hylättiin 1991.

 Alukset 
+ Upholder-luokan sukellusveneetGardiner, Robert s. 532NimiTelakkaKölinlaskuVesilleValmisKohtaloHMS UpholderVSEL, Barrow-in-Furnessmarraskuu 19832. joulukuuta 19869. kesäkuuta 1990Kanadan laivastolleHMS UnseenCammell Laird, Birkenhead12. heinäkuuta 198714. marraskuuta 198919. heinäkuuta 1991Kanadan laivastolleHMS UrsulaCammell Laird10. tammikuuta 198928. helmikuuta 19918. toukokuuta 1992Kanadan laivastolleHMS UnicornCammell Laird13. maaliskuuta 199016. huhtikuuta 199225. kesäkuuta 1993Kanadan laivastolle

 Lähteet 

 Viitteet 

*