Lars-Ivar Ringbom

Lars-Ivar Edvin Ringbom (23. heinäkuuta 1901 Turku – 21. toukokuuta 1971 Turku) oli suomalainen taidehistorioitsija ja Åbo Akademin ylimääräinen professori vuosina 1943–1968.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, p. 524.

Ringbom aloitti akateemiset opintonsa Helsingin yliopistossa ja suoritti siellä kandidaatintutkinnon vuonna 1925. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1935 Åbo Akademissa. Hän toimi yliopiston taidehistorian opettajana vuodesta 1928 ja ylimääräisenä professorina vuodesta 1943. Hän toimi myös Ett Hem -museon intendenttinä 1932–1965.

Ringbomille myönnettiin Hallbergin palkinto vuosina 1941 ja 1960.

Lars-Ivar Ringbomin veljiä olivat säveltäjä Nils-Eric Ringbom ja kemisti Anders Ringbom. Hänen nuorempi poikansa Sixten Ringbom toimi Åbo Akademin taidehistorian professorina, vanhempi poika Lars-Peter Ringbom oli puolestaan Yleisradion ohjelmapäällikkö.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 805. (Viitattu 12.10.2019.)
Teoksia
 Kampen om illusionen i måleriet, 1931
 Entstehung und Entwicklung der Spiralornamentik, 1933
 Konstrevolutioner, 1938
 Graltempel und Paradies, 1951
 Paradisus terrestris, 1958

Lähteet

Kirjallisuutta
 "Lars-Ivar Ringboms tryckta skrifter 1923–1970", Taidehistoriallisia tutkimuksia 3, s. 133–142. Taidehistoriallinen seura 1977. 



Aiheesta muualla


Luokka:Suomalaiset taidehistorioitsijat
Luokka:Vuonna 1901 syntyneet
Luokka:Vuonna 1971 kuolleet