Mandevillen matkat

Mandevillen matkat on keskiaikainen matkakirja, jonka kirjoitti pseudonyymi Jean de Mandeville (oikea nimi ehkä Jean de Bourgogne) noin vuonna 1357Mandeville, Jean de, Tietosanakirja osa 5, palsta 1727, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913. Teos oli kirjoitettu alun perin luultavimmin ranskaksi, ja se käännettiin ennen 1400-luvun loppua useille kielille. Mandevillen matkoista tuli keskiajan lopun luetuin maallinen teos, joka vaikutti merkittävästi länsimaisen maailmankuvan kehitykseen, vaikka sen tarinat olivatkin suurimmaksi osaksi keksittyjä.

John Mandeville väitti syntyneensä Englannissa. Mandevillen matkojen ensimmäinen osa vie hänet Britteinsaarilta Euroopan halki Pyhälle maalle. Teoksen toisessa osassa Mandeville matkaa ympäri maailmaa ja päätyy Kiinaan. Hän näkee lohikäärmeitä, koirankuonolaisia, amatsoneja ja kuvaa lopulta maallisen Paratiisin, vaikka ei itse niin pitkälle itään päässytkään.

Mandevillen kertomuksiin uskottiin aikanaan, mutta nyt niitä pidetään suurimmaksi osaksi keksittyinä. Kirjoittaja oli myös kopioinut lähteitä merkitsemättä aikaisempia matkakertomuksia, 600-luvun tietoteosta Etymologiarum ja 1250-luvun tietosanakirjoja Speculum Historiale ja Speculum Naturale sekä erityisesti Jean le Longin kokoamia ristiretkikuvauksia.

Maailmankuvauksensa lisäksi Mandevillen matkojen teemana on ihanteellisten yhteiskuntien esittely ja vertauskuvallinen selostus historian kulusta nykyhetkestä kohti lopun aikoja. Teos käännettiin heti kansankielelle englanniksi, ja se kirjoitettiin usein kursiivilla, mikä viittaa laajaan levinneisyyteen. Käsikirjoituksia on säilynyt yli 300. Kristoffer Kolumbus sai siitä vahvistuksen käsitykselleen maapallon ympäripurjehduksen mahdollisuudesta, ja kirjaan viittasi muun muassa Thomas More Utopiassaan.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 


Aiheesta muualla


Luokka:Keskiajan kirjallisuus
Luokka:Matkakirjat