Persialaiset (Aiskhylos)

Persialaiset () on Aiskhyloksen kirjoittama antiikin kreikkalainen tragedia. Se esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 472 eaa., ja se on näin teatterin historian varhaisin säilynyt näytelmä.

Persialaiset esittää draamallisessa muodossa persialaisten reaktion, kun he saavat kuulla armeijansa kärsineen tappion Salamiin meritaistelussa vuonna 480 eaa., joka oli persialaissotien käännekohta. Sellaisena näytelmä on merkittävä myös siksi, että se on ainoa säilynyt kreikkalainen tragedia, jonka aiheena on ajankohtainen historiallinen tapahtuma kreikkalaisen mytologian tapahtumien sijaan. Trilogian muut osat ja niihin liittynyt satyyrinäytelmä eivät ole säilyneet nykyaikaan kokonaisina.

 Historia 
Persialaiset oli toinen osa trilogiassa, joka voitti ensimmäisen palkinnon Ateenan kaupunki-Dionysian näytelmäkilpailussa vuonna 472 eaa. Perikleen toimiessa koregina. Trilogian ensimmäinen näytelmä oli Fineus, jonka aiheena oletetaan olleen tapahtuma, jossa Iason ja argonautit pelastivat kuningas Fineuksen harpyijoiden kynsistä. Trilogian kolmas näytelmä oli puolestaan Glaukos, jonka nimihenkilö oli joko Korintin myyttinen kuningas Glaukos, jonka hänen hevosensa söivät Afroditeen vihan takia, tai boiotialainen maanviljelijä Glaukos, joka muuttui ennustustaitoiseksi merenjumaluudeksi syötyään taikayrttiä.Glaukos-näytelmään liittyvän epäselvyyden aiheuttaa se, että Aiskhyloksen näytelmien luettelo sisältää kaksi tämän nimistä näytelmää, Glaukos Potnieus ja Glaukos Pontios. On mahdollista, että toinen nimistä on virheellinen muunnos toisesta. Tutkijoiden enemmistö pitää nimeä Glaukos Potnieus oikeampana. Katso:  

Trilogiaa seurannut satyyrinäytelmä oli Prometheus Pyrkaios (Prometheus tulensytyttäjä), joka esitti mahdollisesti koomisen version siitä, kun Prometheus varasti tulen jumalilta. Satyyrinäytelmästä on säilynyt useita katkelmia. Eräässä, joka on säilynyt Plutarkhoksen kautta, Prometheus varoittaa satyyriä, joka oli niin ihastunut tuleen, että halusi suudella ja syleillä sitä. 

Aiskhylos ei ollut ensimmäinen, joka kirjoitti näytelmän persialaisista ja persialaissodista. Hänen vanhempi aikalainensa Frynikhos kirjoitti aiheesta kaksi näytelmää. Ensimmäinen, Miletoksen valtaus, hän kirjoitti vuonna 493 eaa., 21 vuotta ennen Aiskhyloksen näytelmää. Sen aiheena oli persialaisten suorittama Miletoksen valtaus ja tuho, ja se painotti sitä tosiseikkaa, että Ateena oli hylännyt tämän entisen siirtokuntansa. Herodotoksen mukaan Frynikhos määrättiin näytelmästä sakkoihin ja sen uusintaesitykset kiellettiin.Herodotos: Historiateos VI.21.2. Toisen näytelmä, Foinikialaisnaiset, hän kirjoitti vuonna 476 eaa., neljä vuotta ennen Aiskhyloksen näytelmää, ja se käsitteli samaa aihetta kuin Persialaiset. Kumpikaan Frynikhoksen näytelmistä ei ole säilynyt nykyaikaan.

Persialaisissa Kserkses hankkii jumalten vihan päälleen sorruttuaan hybrikseen Kreikan sotaretkellään 480/479 eaa. Näytelmän päähuomio on persialaisten Salamiin meritaistelussa kärsimässä tappiossa. Koska Aiskhyloksella oli taipumus kirjoittaa trilogioita, joiden osan liittyivät toisiinsa aiheen puolesta, jumalallisen koston teema on saattanut olla yhdistävänä tekijänä tässä tapauksessa. Joidenkin tutkijoiden mukaan trilogian muut osat ovat saattaneet ennustella persialaisten sotaretkeä tai kertoa siitä; eräitä mahdollisia aiheita ovat Kserkseen marssi halki Traakian sekä tämän Plataiain taistelussa (479 eaa.) kokema tappio.

Aristofanes antaa Sammakoissa (405 eaa.) ymmärtää, että Persialaisia esitettiin Ateenassa myöhemmin uudelleen. Komediassa Aristofanes laittaa Aiskhyloksen sanomaan, että Persialaiset olisi ollut parasta mitä hän on kirjoittanut. Sammakoihin liitetyn skolian mukaan Hieron Syrakusalainen kutsui jossain vaiheessa Aiskhyloksen Sisiliaan esittämään Persialaiset uudelleen.Aristofanes: Sammakot 1028 skolia. Aiskhyloksen elämäkerta (Vita Aeschyli §18) toistaa väitteen ja sanoo, että näytelmä sai hyvän vastaanoton.

Myöhemmin Persialaiset oli suosittu Bysantissa, joka soti antiikin kreikkalaisten tavoin itäistä vihollista vastaan.

 Sisältö 

Persialaiset sijoittuu Susaan, joka oli tuohon aikaan yksi Persian valtakunnan pääkaupungeista. Näytelmä alkaa kuorojaksolla, jossa kuoron muodostavat ”Persian uskolliset”, Susan vanhat miehet, jotka toimivat kuninkaan neuvonantajina. Pian näyttämölle saapuu kuningataräiti Atossa. Kaikki odottavat jotain uutista koskien kuningas Kserkseen Kreikkaan suuntautunutta sotaretkeä. Atossa on hyvin huolestunut ja kertoo pahasta unestaan, joka oli lisännyt huolta asian suhteen. Aloitus on Aiskhylokselle poikkeuksellinen sikäli, että yleensä näytelmän aloittaa sivuhenkilön pitämä puheosuus (prologi), ja kuoro astuu näyttämölle vasta myöhemmin.

Paikalle saapuu nääntynyt sanansaattaja, joka kuvaa Salamiin meritaistelua ja sen veristä ja persialaisten kannalta surullista lopputulosta. Sanansaattaja kertoo Persian kärsimästä tappiosta, luettelee kaatuneiden sotapäälliköiden nimiä, ja kertoo Kserkseen lähteneen pakoon ja olevan paluumatkalla kotiin. Sanansaattajan puheen kohokohdassa tämä esittää kreikkalaisten sotahuudon heidän hyökätessään persialaisia päin:


Atossa astuu kuolleen miehensä, Kserkseen isän ja edeltäjän Dareioksen haudalle ja manaa tämän hengen esiin kuoron avustamana. Kuultuaan Persian kärsimästä tappiosta Dareios tuomitsee poikansa päätöksen yrittää Kreikan valtausta hybriksenä. Erityisesti hän nuhtelee Kserksestä suuruudenhullusta hankkeesta rakentaa silta Hellespontoksen yli Persian armeijan etenemisen nopeuttamiseksi. Ennen poistumistaan Dareioksen henki ennustaa Persian kärsivän toisen tappion Plataiain taistelussa:



Lopulta itse Kserkses saapuu hoiperrellen ja repaleisin vaattein. Näytelmän loppuosa koostuu kommoksesta eli tragedialle tyypillisestä valitusosuudesta, jossa Kserkses ja kuoro valittavat yhdessä Persian kokeman tappion hirvittävyyttä.

 Tulkintoja 

Persialaiset voidaan nähdä kuuluvaksi niin kutsuttuun nostos-lajityyppiin (”kotiinpaluu”), joka kertoo sodasta (kuten Troijan sodasta) palaavista ja näitä kotona odottavista henkilöistä. Tällaisen lajityypin alkuna voidaan pitää Homeroksen Odysseiaa.

Persialaiset-näytelmää on pidetty osoituksena siitä, että viimeistään sen kirjoittamisen aikoihin kreikkalaiset, vaikka olivatkin jakautuneet moniin itsenäisiin kaupunkivaltioihin, alkoivat kuitenkin kokea keskenään läheistä yhteenkuuluvuutta ja katsoivat samalla jyrkästi poikkeavansa kaikista muista, barbaareiksi nimittämistään kansoista. Näytelmän on myös katsottu osaltaan vaikuttaneen niiden länsimaissa laajalti nykyaikaan saakka säilyneiden mielikuvien syntymiseen, joissa Aasia on tavanomaisesti käsitetty valistuneen Euroopan suoranaisena vastakohtana alueeksi, jossa vallitsevat orjuus, pimeys, taikausko ja tyrannia.

Persialaiset on tulkittu joko niin, että se on myötätuntoinen voitettuja persialaisia kohtaan, tai niin, että se juhlistaa kreikkalaisten voittoa edelleen käynnissä olleen sodan aikana. Ensin mainittua näkemystä tukee se, että kaikki muut kreikkalaiset tragediat houkuttelevat yleisön sympatioita yhden tai useamman näyttämöllä olevan puolelle; jälkimmäistä näkemystä taas se, että näytelmä edustaa melko ksenofobista kulttuuria, johon on vaikea sovittaa sympatiaa vihattuja barbaareita kohtaan kesken sodan. Näytelmässäkin Kserkses kutsuu tuskiaan "iloksi vihollisilleen".Aiskhylos: Persialaiset 1034.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Suomennos 
 Aiskhylos: Persialaiset. Teoksessa 

 Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia 





 Muuta kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 
 Aeschylus: The Persians. Perseus.  
 Aeschylus: The Persians . The Internet Classics Archive.

Luokka:Aiskhyloksen näytelmät