Poppelivenhokas

PoppelivenhokasSuomen perhostutkijain seura , joissakin lähteissä poppelikääriäisvenhokasnimitystä on käytetty Suomen perhostutkijain seuran kokouksessa (Earias vernana) on pieni, vihertävänsävyinen yöperhonen.

 Koko ja ulkonäkö 
Etusiivet ovat lyhyet, leveät ja selvästi kolmiomaiset. Niiden väri on suttuisesti vihertävän valkoinen ja siiven poikki kulkee kaksi sumeareunaista vihreää poikkiviirua. Myös siiven kärkiosa on vihreä, usein hivenen kellertävä. Siipiripset ovat valkoiset. Joskus siivissä voi näkyä myös kullankeltaista sävyä. Takasiivet ovat valkoiset, kärkiosastaan hieman vihreäkehnäiset. Keskiruumis on vihertävänvalkoinen ja takaruumis harmaanvalkoinen. Siipiväli 18–23 mm ja naaraat ovat hieman koiraita suurempia ja rakenteeltaan rotevampia.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/e/earias_vernana.htmlNationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae.  s. 325–326.

 Levinneisyys ja lentoaika 
Lajin levinneisyys ulottuu Marokosta ja Iberian niemimaalta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Uralille. Se on kuitenkin koko levinneisyysalueellaan paikoittainen ja puuttuu suurilta alueilta. Baltiassa perhonen on viime vuosina levinnyt Etelä-Viron korkeudelle. Pohjoismaissa sitä tavataan vakituisesti vain paikoitellen Tanskassa ja Ruotsin eteläisimmissä osissa.

Poppelivenhokas pääsi Suomen lajilistalle, kun yksi koirasyksilö löytyi elo-syyskuun vaihteessa 2011 Hankoniemeltä.Hyönteisfoorumi: maalle uudet lajit 2011

Perhoset lentävät yhtenä, joskus kahtena osin päällekkäisenä sukupolvena touko-kesäkuun vaihteesta elokuuhun, joskus jopa syyskuun alkuun.

 Elinympäristö ja elintavat 
Poppelivenhokas elää kuivilla ja lämpimillä paikoilla, joilla kasvaa toukan ravintokasvia, hopeapoppelia (Populus alba). Esiintymät ovat paikoittaisia ja perhosten määrä vaihtelee vuosittain paljon. Päivisin perhoset oleskelevat lehdillä ja oksiston suojissa, jolloin niitä tapaa hyvin harvoin. Lento alkaa hämärän laskeutuessa, kestää muutaman tunnin ja päättyy jo ennen puolta yötä. Tällöin perhosia voi lentää valolle, ei kuitenkaan syötille, vaikka kasvatuksessa etenkin naaraat juovat mielellään hunajavettä. Melko piilottelevana laji on helpompaa löytää toukkana kuin aikuisena perhosena.

Naaras munii noin 100 munaa yksitellen hopeapoppelin lehtien alapinnoille, lähelle keskiruotia ja muninta tapahtuu pääasiassa melko korkealle. Munat kuoriutuvat noin viikon kuluessa ja aluksi toukat piilottelevat lehden alapinnan paksussa nukassa. Myöhemmin ne siirtyvät oksien kärkiosiin, kutovat muutaman lehden yhteen ja elävät kudelman suojissa. Toukat ovat täysikasvuisia elo-syyskuun vaihteessa ja koteloituvat vaalean, venemäisen kotelokopan sisään. Kotelo talvehtii.

 Ravintokasvi 
Toukka on hopeapoppelilla (Populus alba) elävä monofagi, joskin Keski-Euroopasta yksittäisiä toukkia kerrotaan löytyneen myös raidalta (Salix caprea).

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Suomen Perhoset: Poppelivenhokas
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Vlindernet 
 Lepidoptera.pl 

Luokka:Venhokkaat