Rantahirvenjuuri

Rantahirvenjuuri (Inula salicina) on Euraasiassa kasvava monivuotinen, asterikasveihin kuuluva kasvi.

 Ulkonäkö ja koko 
Hennohkokasvuinen rantahirvenjuuri kasvaa 20–80 cm korkeaksi. Varsi on vaalean punaruskea ja kalju tai lyhytkarvainen. Lehdet ovat varressa kierteisesti, ylimmät niistä ovat sepiviä. Lehtilapa on kapeahkon suikea, jäykkä, karhea, usein kaareva, korkosuoninen ja kiiltävä. Lehtilavan laita on ehyt tai harvahampainen. Kukinto on noin 4 cm leveä mykerö. Mykeröt sijaitsevat joko yksittäin tai mykeröstö on vähämykeröinen ja huiskilomainen. Mykerön kehtosuomut ovat limittäin useana rivinä. Kehtosuomut ovat reunoilta ruskeakarvaisia mutta muuten kaljuja. Ulommat niistä ovat lehtimäisiä, suikeita ja alaspäisiä, sisemmät kalvomaisia ja tasasoukkia. Ulkosuomut puuttuvat. Mykeröpohjus on litteähkö ja suomuton. Teriö on keltainen. Laitakukkien kieli on 1–2,5 cm pitkä. Laitakukissa (emikukkia) teriö on tasasoukan kielimäinen, kaksineuvoisissa kehräkukissa torvimainen. Suomessa rantahirvenjuuri kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on särmikäs pähkylä, jonka pappus on hapsihaiveninen.Retkeilykasvio 1998, s. 415–416.

 Levinneisyys 
Rantahirvenjuurta tavataan Euroopassa Pohjois-Espanjasta ja Pyreneiltä itään läpi Keski- ja Itä-Euroopan Venäjälle saakka. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Etelä-Italiaan, Pohjois-Kreikkaan, Etelä-Ukrainaan ja Venäjän keskiosiin, pohjoisessa Etelä-Norjaan, -Ruotsiin ja -Suomeen. Venäjällä levinneisyysalue ulottuu Pohjoismaita pohjoisemmaksi, parhaimmillaan Kuolan niemimaalle asti. Levinneisyysalue jatkuu Venäjällä yhtenäisenä Aasian puolelle Keski-Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Paikoitellen lajia kasvaa myös Turkissa ja Iranissa. Venäjän kaukoidässä, Koillis-Kiinassa ja Japanissa kasvaa rantahirvenjuuren toista alalajia.Den virtuella floran: Krissla (myös levinneisyyskartat)  Viitattu 27.7.2012.

Suomessa rantahirvenjuuri on alkuperäinen laji. Sitä tavataan erityisesti Suomenlahden rannikkoseudulla ja Etelä-Suomen sisämaassa aina Tampereen korkeudelle saakka. Erillään muista Suomen esiintymistä lajia kasvaa myös Koillismaalla Sallassa ja Kuusamossa.Lampinen, R., Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Rantahirvenjuuren levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 27.7.2012. Koillismaan esiintymät ovat osa laajempaa Pohjois-Venäjän esiintymää.

 Elinympäristö 
Rantahirvenjuuri kasvaa merenrantaniityillä, -kivikoissa ja -pensaikoissa, sisämaassa ahoilla, kedoilla, niityillä, lehtoniityillä ja lehdoissa. Toisinaan lajia tavataan myös lettosoilla.Retkeilykasvio 1998, s. 416. Laji suosii ravinteikkaita ja kalkkipitoisia kasvupaikkoja, ja saattaa hyvällä paikalla muodostaa laajoja kasvustoja. Rantahirvenjuuri on tärkeä päiväperhosten ravintokasvi.Ålands flora 2010, s. 366.

 Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Rantahirvenjuuri (Pentanema salicinum)
 Kasviatlas 2022: Rantahirvenjuuren (Pentanema salicinum) levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Rantahirvenjuuri (Pentanema salicinum)
 Luontoportti: Rantahirvenjuuri (Pentanema salicinum)
 ITIS: Inula salicina 
 United States Department of Agriculture (USDA): Inula salicina 
 Flora of China: Inula salicina 

Luokka:Vankkahirvenjuuret