The Jesus Lizard

The Jesus Lizard on yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1987 Austinissa, Texasissa. The Jesus Lizard oli grungen ja noise rockin johtava pioneeri Yhdysvaltojen "Underground" -musiikissa.

Yhtye nousi laajempaan tietoisuuteen julkaisemalla Puss / Oh, The Guilt split-singlen Nirvanan kanssa vuonna 1991. Yhtye hajosi vuonna 1999, mutta se on tehnyt comebackin sen jälkeen.

 Yhtyeen ura 
The Jesus Lizard perustettiin vuonna 1987 Duane Denisonin (kitara), David Yow’n (laulu) ja David Wm. Simsin (basso) toimesta – joista kaksi viimeksi mainittua olivat aikaisemmin jäseniä Austinista kotoisin olevassa post-hardcore/noise-yhtyeessä Scratch Acid. Scratch Aidin hajottua Sims liittyi Rapeman-yhtyeeseen, joka oli samalla tavalla aggressiivinen indie-kokoonpano Steve Albinin johdolla. Rapeman jäi lyhytikäiseksi, ja Sims perusti The Jesus Lizardin yhdessä Yow’n ja Denisonin kanssa vuonna 1987. 

Aluksi yhtye käytti rumpukonetta, aivan kuten Albinin edellinen yhtye Big Black. Albini tuotti yhtyeen debyytti-EP:n Pure, joka julkaistiin Touch & Go -levymerkillä vuonna 1989; tuottaja työskenteli jokaisen The Jesus Lizardin Touch & Go -julkaisun parissa ja tuli läheisesti yhdistetyksi yhtyeeseen. The Jesus Lizard lisäsi kokoonpanoonsa oikean rumpalin, Mac McNeillyn, loppuvuodesta 1989, ja hän soitti yhtyeen ensimmäisellä kokopitkällä albumilla, Head, joka julkaistiin vuonna 1990. 

Seuraavana vuonna yhtye julkaisi toisen albuminsa, Goat, joka sai myönteisiä arvioita sekä vaihtoehtomusiikkilehdiltä, kuten Option, että valtavirran musiikkijulkaisuista, kuten Spin. Goat-albumin julkaisun aikoihin yhtyeellä oli jo laaja kulttisuosio Yhdysvaltojen indie rock -undergroundissa. Suosio perustui sekä levyihin että yhtyeen tunnetusti holtittomiin, ajoittain väkivaltaisiin ja rivoihin live-esiintymisiin, joiden aikana Yow hyppäsi yleisön sekaan useita kertoja keikan aikana.

 Yhteistyö Nirvanan kanssa. 
Vuonna 1992 The Jesus Lizard sai merkittävän tukea vaihtoehtorockin supertähdiltä Nirvanalta, jotka ehdottivat, että yhtye julkaisisi heidän kanssaan yhteissinglen: "Puss" [Jesus Lizard] / "Oh the Guilt" [Nirvana]. Tämä tapahtui pian Nirvanan toisen albumin Nevermindin ennennäkemättömän menestyksen jälkeen. Nirvanan laulaja Kurt Cobain ja rumpali Dave Grohl kehuivat mediassa Jesus Lizardia avoimesti, jolloin yhtye sai osansa Nirvanan mediahuomiosta. Samana vuonna The Jesus Lizard julkaisi kolmannen albuminsa, Liar. Vuonna 1993 yhtye keikkaili ahkerasti ja julkaisi singlen Lash.

 Suosion huipulla 
Vuoden 1994 alussa The Jesus Lizard julkaisi kertaluonteisen livealbumin Show Giant Recordsilla – tämä oli heidän ensimmäinen julkaisunsa suurella levy-yhtiöllä. Alun perin Show oli nauhoitettu julkaisemattomalle livekokoelmalle, joka oli tarkoitettu newyorkilaisen punk-klubi CBGB:n 20-vuotisjuhlan kunniaksi. Albumin ilmestyminen suuren levy-yhtiön kautta järkytti osaa faneista, ja liikkeelle lähti huhuja, että se olisi aiheuttanut ristiriitaa yhtyeen ja indie-musiikin puolestapuhujan Steve Albinin välillä – vaikka molemmat osapuolet kiistivät tämän. Albini tuotti vielä vuoden 1994 Down-albumin, mutta se jäi hänen viimeiseksi projektikseen The Jesus Lizardin kanssa, kuten myös viimeiseksi Touch & Go -julkaisuksi yhtyeelle.

Vuonna 1995 The Jesus Lizard teki levytyssopimuksen Capitol Recordsin kanssa ja osallistui saman vuoden Lollapalooza-kiertueelle esiintyen muun muassa Sonic Youthin, Holen, Pavementin ja Beckin kanssa. Erään kiertueen keikan aikana David Yow pidätettiin, koska hän paljasti itsensä lavalla. Myöhemmin samana vuonna yhtye nauhoitti ensimmäisen suurlevy-yhtiöalbuminsa Shot, jonka tuotti GGGarth (alias Garth Richardson), ja se julkaistiin vuoden 1996 alussa. 

 Yhtyeen uran alamäki ja hajoaminen 
Vaikka Shot levyä markkinoi suuri levy-yhtiö, albumin myyntiluvut olivat vaatimattomat. Albumia pidettiin liian särmikkäänä saavuttaakseen valtavirran suosiota. Ennen vuoden loppua McNeilly jätti yhtyeen kyllästyttyään kiertämiseen. Hänen tilalleen rumpaliksi tuli Jim Kimball, joka oli soittanut Laughing Hyenasissa, Mule-yhtyeessä sekä Denisonin sivuprojektissa Denison/Kimball Trio.

Vuonna 1998 Jetset Records julkaisi yhteistyössä Capitol Recordsin kanssa EP-levyn, jolla The Jesus Lizard työskenteli useiden eri tuottajien kanssa, mukaan lukien John Cale, Jim O'Rourke ja Gang of Four -yhtyeestä tuttu Andy Gill. Gill palasi myös tuottamaan yhtyeen kuudennen studioalbumin, Blue, joka julkaistiin samana vuonna ja toi yhtyeen tavaramerkkimäiseen aggressioon mukaan ilmavampia, tunnelmallisia sävyjä. 

Kuten edeltäjänsä Shot, Blue ei tehnyt vaikutusta vanhoihin faneihin eikä onnistunut houkuttelemaan uusia kuulijoita, ja tästä pettyneenä Kimball jätti yhtyeen kesällä 1998. Brendan Murphy toimi rumpalina useilla kiertueilla, jotka huipentuivat esiintymiseen ruotsalaisella musiikkifestivaalilla 27. maaliskuuta 1999. Näihin aikoihin Capitol päätti yhteistyön The Jesus Lizardin kanssa, ja pian tämän jälkeen yhtye hajosi.

 Yhtyeen paluu 
pienoiskuva|David Yow
The Jesus Lizardin klassinen kokoonpano – Denison, Sims, McNeilly ja Yow – yhdistyi uudelleen vuonna 2009 konserttikiertueen merkeissä, joka sai innostuneen vastaanoton sekä vanhoilta että uusilta faneilta. Samaan aikaan Touch & Go julkaisi neljä yhtyeen albumia uudelleenmasteroituina versioina, jotka olivat Steve Albinin ja Bob Westonin käsialaa. Vuonna 2011 julkaistiin Club, dokumentti yhtyeen Nashville-keikasta paluukiertueella, ja se ilmestyi vinyylinä, CD:nä ja DVD:nä.

Vuoden 2017 lopulla The Jesus Lizard teki uuden paluukiertueen, joka jälleen keräsi yleisöä täysiin saleihin ja sai innostuneita arvioita. Kesäkuussa 2024, monien yllätykseksi, The Jesus Lizard ilmoitti äänittäneensä seitsemännen studioalbuminsa Rack, joka julkaistiin Ipecac Recordsin kautta syyskuussa 2024. Albumin tuotti Paul Allen yhteistyössä yhtyeen kanssa. Levyä seurasi kansainvälinen konserttikiertue, joka jatkui toukokuuhun 2025 saakka.

Jäsenet
David Yow – laulu (1987–1999, 2008–2010, 2013)
Duane Denison – kitara (1987–1999, 2008–2010, 2013)
David Wm. Sims – basso (1987–1999, 2008–2010, 2013)
Mac McNeilly – rummut (1989–1996, 2008–2010, 2013)
Jim Kimball – rummut (1996–1998)
Brendan Murphy – rummut (1998–1999)

Aikajana

Diskografia

Studioalbumit








Livealbumit



Kokoelmat



EP:t




DVD:t



 Lähteet 

Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet