Moose Johnson

Thomas Ernest "Ernie, Moose" Johnson (26. helmikuuta 1886 – 25. maaliskuuta 1963) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jonka ammattilaisura kesti vuodesta 1905 vuoteen 1931.

Hän kuului neljä kertaa Stanley Cupin saavuttaneeseen joukkueeseen vuosien 1905 ja 1910 välillä Montreal Wanderersin organisaatiossa. Seura pelasi ensin Eastern Canada Amateur Hockey Association -sarjassa (ECAHA) ja sittemmin National Hockey Association -liigassa (NHA).  Johnson muutti länteen ja vaihtoi samalla pelipaikkansa vasemmasta laitahyökääjästä puolustajaksi liittyessään uudelleen perustetutun Pacific Coast Hockey Association -liigaan (PCHA) 1911. Seuranneen vuosikymmenen aikana hän edusti joukkueita New Westminster Royals, Portland Rosebuds ja Victoria Aristocrats. Hänet valittiin PCHA:n ykköstähtikenttään kahdeksan kertaa. Vuonna 1916 hän pelasi Stanley Cupin finaalissa Portlandin riveissä. Myöhemmin Johnson pelasi ammattilaisena alasarjoissa Kaliforniassa, Minnesotassa ja Oregonissa ennen kuin jäi eläkkeelle kiekkoilusta 45 vuoden iässä. 

Johnson tunnettiin jääkiekon historian kenties pisimmän, 99 tuuman mittaisen mailan käytöstä. 

Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1952.

Luokka:Vuonna 1886 syntyneet
Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Hockey Hall of Fame