Tupsumuntjakki

Tupsumuntjakki eli tupsuhirvi (Elaphodus cephalophus)on pienikokoinen aasialainen jalokauriiden alaheimoon kuuluva hirvieläinlaji, joka on Elaphodus-suvun ainoa laji. Tupsumuntjakki jaetaan neljään alalajiin.

 Ulkonäkö 
Tupsumuntjakki on melko pienikokoinen hirvieläin. Sen pituus on enimmillään 160 senttimetriä, josta hännän osuus on 7–15 cm. Säkäkorkeus on 70 senttimetriä ja paino 17–50 kiloa. Tupsumuntjakin karvapeite on selkään asti tummanharmaa tai suklaanruskea. Karva on karkeaa ja antaa eläimelle hieman takkuisen ulkonäön. Pää ja kaula ovat harmaat, mutta huulet, korvat ja hännän alapuoli ovat lähes täysin valkoiset. Hännän valkoisen alaosan voi nähdä tupsuhirven ollessa liikkeessä, sillä eläin liikkuu häntä pystyssä. Lajilla on pienet sarvet, jotka kuitenkin jäävät mustanruskean, noin 17-senttisen karvatupsun alle.
Tupsumuntjakilla on kaksi vampyyrimaista kulmahammasta, jotka ovat samantyyppiset kuin esimerkiksi kauan sitten sukupuuttoon kuolleilla sapelihammasoravalla ja sapelihammaskissalla.

 Levinneisyys ja elinympäristö 
Tupsumuntjakkia tavataan Kiinan eteläosassa ja Myanmarin koillisosassa, paikoitellen myös Itä-Tiibetissä. Lajilla arvellaan olevan 300 000–500 000 yksilöä, ja sen uhanalaisuusluokitus on silmälläpidettävä. Kannan tilasta ja uhkatekijöistä tiedetään nykyisellään hyvin vähän, mutta lukumäärän arvellaan olevan pienenemässä. Laji on vuoristometsien asukas, ja se elää matalimmillaan 300 ja korkeimmillaan 4 750 metrissä. Afganistanista lajin luultiin jo hävinneen, kunnes vuonna 2014 siellä havaittiin vuosikymmenten tauon jälkeen muutamia yksilöitä.Fanged deer pops up in Afghanistan, 60 years after its last appearance The Washington Post, 2014

 Käyttäytyminen 
Tupsumuntjakki on hämäräeläin, ja se on aktiivisimmallaan aamunkoitteessa ja iltahämärällä, mistä johtuen sitä näkee harvoin. Tupsuhirvi kulkee kiima-aikaan lukuun ottamatta yksin tai pienissä ryhmissä.

Tupsumuntjakki syö ruohoa, ituja ja joskus pieniä haaskoja. Tupsumuntjakin sanotaan oleilevan aina veden lähellä. Sen tärkeimmät luontaiset saalistajat ovat leopardi ja vuorisusi.

Tupsumuntjakki saavuttaa sukukypsyyden 9–12 kuukauden iässä. Tupsumuntjakit parittelevat myöhään syksystä tai alkutalvella. Naaras on tiineenä 180–210 päivää ja synnyttää touko-heinäkuussa yhden vasan, joskus kaksikin.

 Etymologia 
Tupsumuntjakilla on otsassa mustanruskea karvatupsu, joka peittää sen pienet sarvet. Tästä tulee myös lajin englanninkielinen nimi Tufted deer ja suomenkielinen nimitys tupsuhirvi. Tieteellinen nimi Elaphodus cephalophus tulee kreikan kielen sanoista Elaphos (hirvi), odous (hammas), Kephale (pää) ja lophos (harja).

 Lähteet 

Luokka:Jalohirvet
Luokka:Silmälläpidettävät lajit