Raija Juutila

Raija Irene Juutila (o.s. Autio; 11. syyskuuta 1949 – 15. heinäkuuta 1993) oli suomalainen lastenhoitaja, joka katosi epäselvissä olosuhteissa 43-vuotiaana Kangasalla heinäkuussa 1993. Katoamisen syy pysyi mysteerinä liki kaksi vuosikymmentä, kunnes Juutilan ruumis löytyi hänen silloisen avopuolisonsa, yrittäjän, teknikko Tauno Tuomas Luukkalan (s. 21. joulukuuta 1945 Ypäjä) yrityksen alueelta joulukuussa 2011.

Katoaminen

Raija Juutilan uskottiin lähteneen Kangasalta 15. heinäkuuta 1993 liikeneuvotteluihin Viroon. Tietojen mukaan hän oli nostanut Tauno Luukkalan yrityksen tililtä 35 000 markkaa.

Sunnuntaina 4. heinäkuuta 1993 hieman ennen Juutilan katoamista Aamulehdessä oli julkaistu Tosipaikat-palstalla Luukkalan jättämä työpaikkailmoitus:

Kahden pienen yrityksen rutiinienhoitoon itsenäiseen työskentelyyn kykenevä, työtäpelkäämätön MONITOIMINAINEN. Asunto järjestyy. Kirjalliset hakemukset ilman todistusjäljennöksiä m. "konttoriemäntä", PL 63, 33541 TAMPERE.

Lisäksi Aamulehden Tullaan tutuiksi -palstalla julkaistiin sunnuntaina 18. heinäkuuta 1993 hieman Juutilan katoamisen jälkeen Luukkalan jättämä seuranhakuilmoitus:

Sinä kunn. raitis, tasokas, hellä romantt., kot. viiht., yritt.henk. nainen. Tule omaksi isolle komealle, savutt., lämminhenk. turvalliselle, 46v. yrittäjälle. Vast. Hall.k.k. nim. "Emännätön talo"

Avomies vangitaan ja Juutila löytyy

Poliisi pidätti Tauno Luukkalan vuonna 2008 epäiltynä Juutilan taposta. Mies kuitenkin vapautettiin.

Luukkala pidätettiin uudelleen perjantaina 18. marraskuuta 2011. Pirkanmaan käräjäoikeus julisti hänet vangituksi todennäköisin syin epäiltynä murhasta.

Luukkala kiisti jyrkästi syyllistyneensä Juutilan murhaan. 66-vuotispäivänään 21. joulukuuta 2011 hän kuitenkin osoitti poliisille paikan, josta Juutilan ruumista kannattaisi etsiä. Juutilan luuranko löytyi Luukkalan omistamalta teollisuuskiinteistöltä Kangasalta Valoputkentieltä samana päivänä. Vainajan henkilöllisyys varmistui seuraavana päivänä hammaskarttojen avulla. Hänet oli surmattu lyömällä kovalla voimalla pitkänomaisella astalolla vasemmalle kasvoihin, minkä seurauksena pää oli kiertynyt voimakkaasti ja ylimmät kaulanikamat murtuneet. Poliisin mukaan astalo saattoi olla takkavälinesarjaan kuulunut väline. Poliisi oli löytänyt takkavälinesarjan Luukkalan yrityksen varastosta.

Ruumiin löytymisen jälkeenkin Luukkala kiisti syyllisyytensä. Hän väitti venäläisten kaapanneen Juutilan ja vaatineen 70 000 markan lunnaita. Juutila surmattiin, koska Luukkala ei kyennyt vastaamaan lunnasvaatimuksiin. Tämän jälkeen venäläiset olivat tuoneet ruumiin pressuun käärittynä Luukkalan teollisuushallin pihalle, josta hätääntyneenä mies hautasi ruumiin.

Oikeudenkäynti

Pirkanmaan käräjäoikeus käsitteli tapausta neljän päivän ajan huhti-toukokuussa 2012. Kihlakunnansyyttäjä Mika Mäkinen vaati syytetylle rangaistusta murhasta. Hän piti Luukkalan kertomusta venäläisistä epäuskottavana muun muassa siksi, että Luukkala oli hakenut postilokero-osoitetta ja seuraa lehtien palstoilla jo ennen väitettyä tapahtumaa. Lisäksi ruumiskoirat olivat Luukkalan ja Juutilan kodissa suoritetuissa tutkimuksissa merkanneet olohuoneesta kaksi kohtaa. Syyttäjän mukaan tästä voitiin päätellä, että Juutilan ruumista säilytettiin talossa useita päiviä ennen sen hautaamista.

Luukkala itse kieltäytyi puhumasta oikeudessa. Hänen puolustusasianajajansa Tomi Vähätalo piti kiinni venäläisteoriasta ja katsoi, että syytetyllä ei ollut mitään motiivia murhaan. Vähätalo katsoi, että jos syytetty katsotaan syylliseksi, niin teko on ollut korkeintaan törkeä pahoinpitely, kuolemantuottamus tai kuitenkin enintään tappo.

Todistajana kuultu Raija Juutilan poika kertoi, että Luukkala oli katoamisen jälkeen kertonut lapsille valheita heidän äitinsä rahankäytöstä ja miessuhteista. Luukkala oli 2. elokuuta 1993 väittänyt pojalle, joka oli puhelimitse tiedustellut äitiään, että Juutila oli liikematkoilla Saksassa. Seuraavana päivänä Luukkala kertoi matkojen venyneen. 5. elokuuta Luukkala oli kertonut Juutilan tyttärelle, joka oli myös puhelimitse tiedustellut äitiään, että ei tiedä, missä Raija on. Pojan todistuksen mukaan Luukkala yritti tapahtuneen jälkeen pitkitellä sopimuksia, jotta Raija Juutilan osuus talovelasta olisi tullut lapsille. Lisäksi Luukkala ei pojan mukaan suostunut lähettämään äidin irtaimistoa lapsille.

Pirkanmaan käräjäoikeus 1. kesäkuuta 2012 katsoi Tauno Luukkalan syylliseksi Raija Juutilan murhaan ja langetti hänelle elinkautisen vankeusrangaistuksen.

Turun hovioikeus aloitti tapauksen käsittelyn 11. joulukuuta 2012. Hovioikeudessa Luukkala ei enää kiistänyt osallisuuttaan Juutilan kuolemaan, mutta vaati Aamulehden mukaan että teko katsottaisiin murhan sijaan pahoinpitelyksi, törkeäksi pahoinpitelyksi tai tapoksi.

Hovioikeus katsoi 15. helmikuuta 2013 antamassaan tuomiossa, että Luukkala oli syyllistynyt murhan sijasta tappoon ja alensi elinkautisen vankeusrangaistuksen 10 vuoden mittaiseksi. Ensikertalaisena hän istuu tuomiosta vankilassa vain puolet. Aamulehti uutisoi 14.6.2013 Juutilan lasten hakeneen valituslupaa korkeimmalta oikeudelta. Korkein oikeus hylkäsi valituslupa-anomuksen elokuussa 2013, ja näin hovioikeuden tuomio jäi pysyväksi.

Ruumiin löydyttyä Raija Juutila haudattiin Forssaan.

Lähteet

 Aiheesta muualla 
 Yle Elävä arkisto: Kadonneet: Raija Juutila

Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit
Luokka:Vuonna 1949 syntyneet
Luokka:Vuonna 1993 kuolleet