Talouden taito

Talouden taito (; ) on Ksenofonin kirjoittama sokraattinen dialogi, joka käsittelee yksityisen talouden hoitoa.Linkomies, Edwin: ”Ksenofonin elämä ja teokset”. Teoksessa 

Teos on merkittävä lähde klassisen kauden Ateenan yhteiskuntahistorian kannalta. Kotitalouden lisäksi teos käsittelee muun muassa sellaisia asioita kuin miesten ja naisten väliset suhteet, kaupunkilais- ja maalaiselämä, maanviljely, orjuus, uskonto ja koulutus. Dialogin keskeisenä teemana on johtamisen ja vastuunkantamisen merkitys.

 Historia 

Ksenofon kirjoitti 300-luvun ensimmäisellä puoliskolla eaa. Talouden taito on yksi neljästä Ksenofonin kirjoittamasta sokraattisesta dialogista. Teoksen on joskus ajateltu olevan Ksenofonin Sokratesta koskevien Muistelmien jatko-osa.Tervahauta, Ulla: Johdanto. Teoksessa Ksenofon 2009, s. 15–17. Ksenofonin on arvioitu kirjoittaneen teoksen noin vuonna 362 eaa. Näin se olisi syntynyt hänen elämänsä loppupuolella.

Ei ole täysin selvää, missä määrin Ksenofonin – kuten Platoninkaan – antama kuva ja käydyt keskustelut vastaavat todellista historiallista Sokratesta; tämä tunnetaan niin kutsuttuna sokraattisena ongelmana. Ainakin Talouden taidossa Ksenofon selvästi värittää omaa kuvaustaan. Jotkut tutkijat ovat nähneet Ksenofonin kuvauksen teoksessa käytännössä historiallisesti arvottomana.Brickhouse, T. & Smith, N.: ”Socrates”. Teoksessa  Toisaalta teos antaa monissa kohden Sokrateesta samantyyppisen kuvan kuin Platonin teokset.

Muista henkilöistä ainakin Iskhomakhos viittaa selvästi historialliseen Iskhomakhokseen. Hänen vaimonsa esiintyy teoksessa 14-vuotiaana nuorikkona, joka ei kuitenkaan osallistu keskusteluun. Vaimon nimeä ei mainita, mutta historiallisen Iskhomakhoksen vaimo oli Khrysilla. Kuvattu keskustelu sijoittuu aikaisintaan vuoteen 401 eaa., sillä teos viittaa tuona vuonna käytyyn Kunaksan taisteluun.Ksenofon: Talouden taito 4.18.

Cicero käänsi Talouden taidon latinaksi noin vuonna 85 eaa. Teos sai suosiota renessanssiaikana useiden käännösten kautta.

 Sisältö 

Ksenofonin teos koostuu 21 luvusta. Hän kuvaa siinä Sokrateen käymiä keskusteluja järkevästä taloudenhoidosta toimien itse ikään kuin keskustelun muistiinmerkitsijänä. Sokrateen keskustelukumppaneita ovat yläluokkaiset ja varakkaat Kritobulos ja Iskhomakhos.

Teos voidaan jakaa kahteen osaan. Sen ensimmäiset kuusi lukua kuvaavat Sokrateen käymää keskustelua Kritonin pojan Kritobuloksen kanssa. Tämä suhtautuu omaisuutensa hoitoon melko huolettomasti. Sokrates käsittelee muun muassa varallisuutta ja määrittelee sen hyödyllisyydeksi, ei pelkästään omaisuudeksi. Menestys seuraa kohtuullisuudesta ja kovasta työstä.Ksenofon: Talouden taito I–VI. Loput viisitoista lukua kuvaavat keskustelua omaisuudestaan tarkasti yhdessä vaimonsa ja taloudenhoitajansa kanssa huolehtivan Iskhomakhoksen kanssa. Sokrates vetoaa tähän Kritobuloksen kysyttyä talouden hoitoon liittyvistä käytännöistä; Sokrates sanoo olevansa tietämätön asioista ja kertovansa vain, mitä oli kuullut Iskhomakhokselta. Tämän Sokrates kuvaa kunnon herrasmieheksi (kalos kagathos). Käydyssä keskustelussa Iskhomakhos kuvaa menetelmiä, joita hän oli käyttänyt vaimonsa kouluttamisessa taloudenhoitoon, heidän yhdessä orjiinsa soveltamia menetelmiä, sekä maanviljelyssä tarvittavia taitoja. Keskustelu ei palaa enää takaisin Sokrateen ja Kritobuloksen väliseksi.Ksenofon: Talouden taito VII–XXI.

Teos alkaa Sokrateen ja Kritobuloksen keskustelulla taloudenhoitamisen taidosta ja siitä, miten omaisuus tulisi määritellä. Todetaan, että taitava taloudenhoitaja hyötyy jopa vihollisistaan. Intohimojen orjaksi joutuva sen sijaan ei pysty menestymään. Tämän jälkeen Kritobulos pyytää Sokrateelta neuvoja taloudenpitoon, vaikka onkin monin verroin köyhää Sokratesta rikkaampi. Sokrates lupaa ohjaavansa Kritobuloksen sellaisten pariin, jotka hallitsevat talousasiat.Ksenofon: Talouden taito I–II.

Sokrates osoittaa, että toiset saavat paljolla rahalla aikaan kelvottoman lopputuloksen, toiset taas vähällä paljon. Esimerkkeinä käsitellään taloa ja sen järjestystä, orjien ohjaamista, hevosten kasvattamista sekä vaimon kouluttamista hoitamaan miehen taloutta. Tämän jälkeen käsitellään ammatteja, joista toiset ovat arvostetumpia ja toiset vähempiarvoisia. Vapaalle miehelle sopivat maanviljely ja sotataidot, mutta eivät käsityöammatit. Sokrates kuvaa myös Lysandroksen ja Kyyroksen keskustelua aiheesta. Jaloin ammatti on maanviljely, joka tukee myös sotataitoja. Se on paras ammatti myös perheen ja orjien näkökulmasta sillä se vahvistaa yhteiskuntaa ja tarjoaa uhrattavaa jumalille.Ksenofon: Talouden taito III–V.

Ensimmäisen osan lopuksi muodostetaan yhteenveto aiemmin käsitellystä. Tämän jälkeen Sokrates esittelee Iskhomakhoksen,Ksenofon: Talouden taito VI. jonka jälkeen alkaa keskustelu tämän kanssa. Ensimmäisenä puhutaan Iskhomakhoksen vaimosta; Iskhomakhos kertoo tämän kanssa käymästään keskustelusta, joka koski miesten ja naisten rooleja taloudenhoidossa. Tämän jälkeen käsitellään hyvän järjestyksen merkitystä kotona. Iskhomakhos käyttää esimerkkinä kuoron ja sotajoukon järjestämistä.Ksenofon: Talouden taito VII–VIII.

Seuraavaksi esitellään Iskhomakhoksen perheen kotitalous ja sen järjestys talon, tavaroiden ja emännän töiden osalta. Emännästä siirrytään käsittelemään naisen todellista kauneutta: se ei synny ulkoisten seikkojen vaan vapaalle naiselle sopivan toiminnan kautta.Ksenofon: Talouden taito IX–X. Tämän jälkeen käsitellään Iskhomakhoksen omia toimia: velvollisuuksien hoitamista, omaisuudesta huolehtimista, sekä terveyden ja puhetaitojen harjoituttamista;Ksenofon: Talouden taito XI. tilanhoitajan tehtäviä ja koulutusta, jossa tärkeimpinä ovat uskollisuuden ja vastuuntunnon opettaminen;Ksenofon: Talouden taito XII. sekä alaisten johtamista palkitsemalla ja rankaisemalla.Ksenofon: Talouden taito XIII. Tilanhoitajan tulee olla rehellinen ja oikeamielinen. Iskhomakhos soveltaa häneen sekä Drakonin että Solonin lakeja, mutta myös Persian kuninkaan esimerkkiä.Ksenofon: Talouden taito XIV.

Tämän jälkeen käsitellään usean luvun verran maanviljelyä. Sen kuvataan olevan jaloin taito joka tekee myös sen harjoittajat jaloiksi. Iskhomakhos käsittelee muun muassa maan laadun tunnistamista, lannoittamista, kyntämistä ja rikkakasvien hävittämistä; kylvämistä ja kylvön jälkeisiä toimia; sekä eri maatyyppejä ja maanparannusta.Ksenofon: Talouden taito XV–XVII. Aiheena ovat myös sadonkorjuu sekä viiniköynnöksen, viikunapuun ja oliivipuun istuttaminen. Sokrates huomaa tienneensä maanviljelystä yllättävän paljon, koska on yksinkertaisesti pitänyt silmänsä ja korvansa auki.Ksenofon: Talouden taito XVIII–XIX.

Lopuksi todetaan, ettei epäonnistuminen maanviljelyssä johdu tiedon puutteesta vaan haluttomuudesta tehdä kaikki vaaditut työt. Työtä rakastava sen sijaan voi rikastua omalla työllään. Teos päättyy yhteenvetoon toteamalla, että johtamistaito on tekijä, joka yhdistää maanviljelyä, politiikkaa, liiketoimintaa ja sotataitoa. Johtajaksi aikova tarvitsee paitsi oikeat taipumukset ja itsehillintää myös kasvatusta.Ksenofon: Talouden taito XX–XXI.

 Arviointeja ja tulkintoja  

Nykyaikana on joskus esiintynyt käsitystä, jonka mukaan aviomiehen ja vaimon kiintymys, joka on riippumaton seksuaalisesta intohimosta, sekä heidän pysyvä rakkautensa vanhalla iällä olisivat erityisesti modernin yhteiskunnan piirteitä, ja että kreikkalaisilta ja roomalaisilta miehiltä olisi puuttunut kyky sellaiseen kiintymykseen, joka säilyy naisen nuoruuden ja kauneuden hiipuessa. Teoksen on nähty joskus todistavan päinvastaista. Iskhomakhoksen mukaan vaimon velvollisuudet antavat hänelle runsaasti mahdollisuuksia toimia niin, ettei hänen tarvitse pelätä, että iän karttuessa häntä kunnioitettaisiin taloudessa vähemmän; päinvastoin, mitä paremmaksi puolisoksi hän kehittyy miehelleen ja mitä paremmaksi huoltajaksi lapsille, sitä suurempaa kunnioitusta hän saa.

Michel Foucault omisti luvun teoksestaan Seksuaalisuuden historia (1976–1984) Iskhomakhoksen perheelle. Hän näki Ksenofonin kuvauksen Iskhomakhoksen ja tämän vaimon välisestä suhteesta ilmaisuna klassisesta kreikkalaisesta valtaa koskevasta ajattelusta, jonka mukaan miehen itsehillintä saa ulkoisen ilmenemismuotonsa siinä, että hän hallitsee vaimoaan, orjiaan ja poliittisia alamaisiaan. Foucault'a seuraten monet feministitutkijat ja yhteiskuntahistorioitsijat ovat tutkineet Talouden taitoa lähteenä antiikin kreikkalaisille miesten ja naisten välisiä suhteita koskeville asenteille. Tulkinnat ovat kuitenkin vaihdelleet.

Teosta on tulkittu myös ironisena: Iskhomakhos on nähty ennemmin Ksenofonin satiirin kohteena kun tämän omien ajatusten esittelijänä ja malliesimerkkinä. Tällöin on ehdotettu, että dialogin Iskhomakhos olisi sama mies, jonka perhe joutui naurunalaiseksi ateenalaisissa poliittisissa puheissa ja oli osallisena tuon ajan seksiskandaaliin: Iskhomakhoksen kuoltua hänen leskensä Khrysilla muutti tyttärensä ja tämän miehen Kalliaan kotiin ja tuli pian raskaaksi vävylleen. Tämä sai tyttären yrittämään itsemurhaa.Andokides: Mysteereistä 124–127. Näin Iskhomakhos ei vaikuta juurikaan onnistuneen vaimonsa kouluttamisessa hyveeseen.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 
 Suomennos 



 Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia 

 Xenophon: Oeconomicus. Teoksessa  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
 Xenophon: Oeconomicus. Teoksessa 
 Xenophon: Oeconomicus. Teoksessa 

 Muuta kirjallisuutta 



 Aiheesta muualla 

 Teos 

 Ξενοφών: Οικονομικός. Wikiaineisto. 
 Xenophon: Economics. Perseus. 
 Xenophon: Economics. Perseus. 
 Xenophon: Oeconomicus. ToposText. 
 Xenophon: Oeconomicus (The Economist). Treatise on the Science of the Household in the form of a Dialogue. 

Luokka:Antiikin Kreikan talous
Luokka:Dialogit
Luokka:Kirjat taloustieteestä
Luokka:Ksenofonin teokset