Kollokaatio

Kollokaatio tarkoittaa sanojen taipumusta esiintyä yhdessä vakiintuneena ilmauksena. Se on toisin sanoen sanan ja sen kollokaattien eli kontekstissa esiintyvien sanojen muodostama yhdistelmä. Yleensä rakenne on toistuva.Jarmo Harri Jantunen ja Sari Eskola: Käännössuomi kielivarianttina: Syntaktisia ja leksikaalisia erityispiirteitä, Virittäjä 2/2002, 184–207 viitattu 11.4.2012

Ne saattavat muodostaa termin tai terminologisen fraasin.Timo Honkela, Luonnollisen kielen tilastollinen käsittely, Kontekstitieto ja yhteisesiintyminen viitattu 11.4.2012

Esimerkkejä

 naukuu: esiintyy yleensä sanan kissa yhteydessä, mutta myös ovi voi naukua
 iso: lapsi on iso, ei suuri
 suuri: ihminen voi olla iso tai suuri mutta merkitys muuttuu. Iso viittaa konkreettisen kokoon tai ikään, suuri taas on merkitykseltään abstraktimpi.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 


Luokka:Sanasto-oppi