Serlachius (suku)

Serlachius on suomalainen suku, joka tunnetaan lähinnä talouselämän ja varsinkin metsäteollisuuden vaikuttajina 1800-luvulta alkaen. Osa suvun jäsenistä on 1900-luvulla suomentanut nimen Särkilahdeksi.

Historia
Suvun ensimmäinen nimeltä tunnettu mieslinjainen esi-isä on 1620-luvulla Pernajan Särklahdella tilan omistanut veronkantokomissaari Daniel Williaminpoika (Williamsson). Hänen arvellaan olleen kotoisin Skotlannista, palvelleen Ruotsin armeijassa palkkasoturina ja ryhtyneen Stolbovan rauhan jälkeen vuonna 1617 virkamieheksi keräten veroja ja tulleja Uudenmaan rannikolla. Vuonna 1620 hän asettui asumaan Särkilahdelle. Puolisokseen hän otti Lapinjärven kirkkoherran tyttären. Kun Williamssonin appi kuoli, tältä jäi perinnöksi suuri maaomaisuus. Kuollessaan vuonna 1639 hän omisti koko Särkilahden kylän. Eräiden tietojen mukaan Williamsson oli kauppias ja syntyjään Alankomaista tai Saksasta.Keskisarja 2010, s. 18.

Daniel Williamssonin poika Johan Danielsson onnistui hänkin parantamaan yhteiskunnallista asemaansa avioliitolla. Hänen appensa Peter Thorwöste oli laivanvarustaja ja Fiskarsin ruukin perustaja. Johan Danielsonin pojat päätettiin kouluttaa papeiksi. Eräs heistä, Petrus, päätti ottaa sukunimekseen Särkilahdesta muodostetun latinankielisen muodon Serlachius. Kuollessaan vuonna 1738 hänellä oli 20 lasta ja kaiken kaikkiaan neljässä polvessa sata jälkeläistä. Isonvihan aikana Petrus Serlachius saavutti kunnioitusta jäämällä palvelemaan seurakuntaansa sen sijaan, että olisi paennut monien muiden pappien tapaan Ruotsiin.Keskisarja 2010, s. 20–21. Särkilahden tila säilyi suvun omistuksessa vuoteen 1841. Vuonna 1935 osa suvusta suomensi sukunimensä Särkilahdeksi vanhan sukutilan nimen mukaan.

Suvun tunnetuin haara muodostuu kauppaneuvos G. A. Serlachiuksen jälkeläisistä, jotka kytkeytyivät tämän vuonna 1868 perustamaan G. A. Serlachius Osakeyhtiö -metsäteollisuusyhtymään. Tässä sukuhaarassa on ollut runsaasti vuorineuvoksia.

Varhaisemmat Särkilahdet eivät liity tähän sukuun, vaan ovat lähtöisin Taivassalon Särkilahdesta. Tämä suku sammui mieslinjalta vuonna 1500, mutta Turun pormestari Niilo Pietarinpoika otti vaimonsa puolelta olevan Särkilahti-nimen käyttöön, ja nimi muuttui myöhemmin muotoon Stiernkors. Tämäkin suku sammui vuonna 1667.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 8 p. 921

Jäseniä
Petrus Serlachius (1655–1738), Pernajan kirkkoherra, lääninrovasti valtiopäiväedustaja, Suomen kirkon johtajia Isonvihan aikana, Daniel Willeminpojan pojanpoika
Johannes Serlachius (1658–1729), lääninrovasti, valtiopäiväedustaja, Petrus Serlachiuksen veli
Carl Serlachius (n. 1687–1754), asianajaja, runoilija, Petrus Serlachiuksen poika
Gustaf Adolf Serlachius (1830–1901), apteekkari, liikemies, kauppaneuvos, Mäntän paperitehtaan perustaja
Fredrik Alfred Serlachius (1834–1899), opettaja, koulunjohtaja ja virkamies, maanviljelysneuvos
Julian Serlachius (1854–1925), oikeusosaston senaattori, korkeimman oikeuden jäsen, G. A. Serlachiuksen serkun poika
Allan Serlachius, vuodesta 1935 Särkilahti (1870–1935), professori, senaattori, korkeimman oikeuden jäsen, diplomaatti, kansanedustaja, Julian Serlachiuksen veli
Gösta Serlachius (1876–1942), G. A. Serlachius AB:n toimitusjohtaja, G. A. Serlachiuksen veljenpoika ja vävy
Eric J. Serlachius (1884–1936), oikeusministeri, Julian Serlachiuksen poika
Gerda Ryti, o.s. Serlachius (1886–1984), tasavallan presidentti Risto Rytin puoliso, Julian Serlachiuksen tytär
Ralph Erik Serlachius (1901–1980), vuorineuvos, G. A. Serlachius Ab:n  toimitusjohtaja, ministeri, Gösta Serlachiuksen poika
Bror Serlachius (1907–1987), vuorineuvos, Tervakoski Oy:n toimitusjohtaja, Gösta Serlachiuksen poika
Risto Särkilahti (1907–1991), WSOY:n johtajia, Allan Serlachiuksen poika
Jorma Serlachius (1908–1969), mekaanisen teknologian professori
Osmo Särkilahti (1912–1995), WSOY:n johtajia, Allan Serlachiuksen poika
Gustaf Serlachius (1935–2009), vuorineuvos, G. A. Serlachius Ab:n toimitusjohtaja, R. Erik Serlachiuksen poika
Gösta Serlachius (s. 1982), R. Erik ja Bror Serlachiuksen säätiön puheenjohtaja, Bror Serlachiuksen pojanpoika

Lähteet
Teemu Keskisarja: Vihreän kullan kirous: G. A. Serlachiuksen elämä ja afäärit. Siltala, Helsinki 2010. 

Viitteet

Kirjallisuutta
Lotte Reenpää: Serlachiuksen suku. Sukuselvitys. Otava 1981. .

Luokka:Suomalaiset yrityssuvut