Pekka Vihervuori

Aimo Pekka Vihervuori (s. 25. elokuuta 1950 Helsinki) on suomalainen professori, virkamies ja tuomari, joka toimi Korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuosina 2012–2018.

Henkilöhistoria
Vihervuoren vanhemmat olivat kauppaneuvos Aimo Vihervuori ja Viivi Karin Lemmikki (Pipsa) Nieminen. Viitattu 30.11.2022. Koulutukseltaan Pekka Vihervuori on oikeustieteen tohtori ja maatalous- ja metsätieteiden maisteri. Ennen nimitystä korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi Vihervuori toimi Teknillisen korkeakoulun, Lapin yliopiston ja Turun yliopiston professorina, Helsingin ja Turun yliopiston apulaisprofessorina, lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä sekä näitä ennen eri tehtävissä vesihallituksessa. Hän on julkaissut runsaasti kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita ympäristö-, kiinteistö- ja hallinto-oikeuden aloilta.

Vihervuori aloitti korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaisena hallintoneuvoksena 1997, ja hänet nimitettiin tuomioistuimen varsinaiseksi jäseneksi 1998. Hän toimi KHO:n ensimmäisen jaoston varapuheenjohtajana, ja hänet nimitettiin presidentiksi vuonna 2012. Hän siirtyi eläkkeelle syyskuun 2018 alusta, korkeimman hallinto-oikeuden vietettyä satavuotisjuhlaansa elokuun 2018 lopussa.

Hän on toiminut Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen, Korkeimpien oikeuksien tuomareiden yhdistyksen ja Olga ja Kaarle Oskari Laitisen säätiön hallituksen sekä Lakimies-lehden toimitusneuvoston puheenjohtajana. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen.Sähköinen lakimiesmatrikkeli 

Valtion virkamieseettisen neuvottelukunnan puheenjohtajana Vihervuori on toiminut vuodesta 2019. Eduskunnan palkkiotoimikunnan jäsen hän on vuoden 2025 alusta.

Vihervuorelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun suurristi 2015. Hän on saanut Suomen Vesiyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon 2004.

Vihervuori on toiminut oikeusministeriön asettamana ILO:n maaoikeussopimuksen voimaansaattamisen selvityshenkilönä 1999, työ- ja elinkeinoministeriön asettamana kaivoslainsäädännön toimivuuden selvityshenkilönä 2019 ja ympäristöministeriön asettamana ilmastolain muutoksenhakusääntelyn selvityshenkilönä 2022.

Julkaisuja
 Viranomaisen asianosaispuhevallasta vesiasioissa, 1981, väitöskirja
 Rantaoikeuden perusteet, 1985
 Vesistön järjestelyn ja ojituksen oikeuskysymykset, 1987
 Maa-ainesten ottaminen ja suojelu, 1989
 Ympäristövahinkolaki (toisten kanssa), 1995, uud. 2018
 Ympäristöoikeus (toisten kanssa), 2001
 Environmental Law in Finland (Wolters Kluwer), uudistetun laitoksen 4. painos 2024
 Täydellinen luettelo elokuuhun 2020 asti sisältyy Kirjallisuutta-kohdassa mainittuun juhlakirjaan

Lähteet

Kirjallisuutta


Luokka:Suomalaiset juristit
Luokka:Suomalaiset virkamiehet
Luokka:Suomalaiset professorit
Luokka:Lapin yliopiston professorit
Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit
Luokka:Turun yliopiston professorit
Luokka:Helsingin yliopiston professorit
Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat
Luokka:Korkeimman hallinto-oikeuden presidentit
Luokka:Vuonna 1950 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt