Kääpiötytönkorento

Kääpiötytönkorento (Nehalennia speciosa) on hyvin harvinainen sudenkorentolaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se luokiteltiin erittäin uhanalaiseksi.Rassi, P., Hyvärinen, E., Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. Se kuuluu Euroopan uhanalaisimpiin sudenkorentolajeihin ja on kansainvälisestikin vaarantunut.

 Koko ja ulkonäkö 
Kääpiötytönkorennon pituus on vain 25–26 mm, joten se on Euroopan pienin sudenkorento. Se on ruumiinmuodoltaan hoikka ja lyhyt sudenkorento, jonka vartalo on molemmilla sukupuolilla vaaleansininen. Korennon takaruumis on selkäpuolelta tasaisen vihreän metallinhohtoinen. Keskiruumiissa on metallinhohtoisia pitkittäisraitoja. Takaruumiin kärkiosa on laajalti sininen. Siipitäplä on vaalea. Verkkosilmiä yhdistää otsalla vaaleansininen poikkiviiva. Naaraiden ikääntyessä sininen väri muuttuu ruskeaksi, mutta muuten korentojen sukupuolta on vaikea määrittää.Karjalainen, Sami: Suomen sudenkorennot, s. 90–91. Uudistettu laitos. Helsinki: Tammi, 2010. Kääpiötytönkorento – Korentowiki

Kääpiötytönkorennon voi sekoittaa lähinnä keijukorentoihin, mutta kääpiötytönkorennot ovat kooltaan paljon pienempiä ja lepoasennossa ne pitävät siipiään tytönkorentojen tapaan yhdessä.

 Levinneisyys 
Kääpiötytönkorentoa tavataan Euroopasta Aasian poikki Japaniin saakka ulottuvalla alueella Se on kuitenkin kaikkialla hyvin paikoittainen. Suomessa kääpiötytönkorentoa tavataan nykyisin ainoastaan Raaseporin kaupungin alueelta. Lajia on tavattu Uudenmaan alueella laajemminkin, mutta havainnot ovat joko yksittäisistä yksilöistä tai hävinneiltä esiintymispaikoilta. Aikaisemmin havaintoja on saatu myös Hankoniemeltä ja ulkosaaristosta.

 Elinympäristö ja elintavat 
Kääpiötytönkorento on koko Euroopan uhanalaisimpia sudenkorentolajeja, ja sen levinneisyys on taantunut koko Euroopan alueella. Euroopassa lajin esiintymiä on arvioitu olevan vain kolmisenkymmentä. Laji vaatii kosteaa mikroilmastoa, ja tavallisimmin sitä tavataan pienillä lammilla, joiden reunuksilla kasvaa rahkasammalia (Sphagnum). Muita elinympäristölle tyypillisiä kasveja ovat mutasara (Carex limosa) ja jouhisara (Carex lasiocarpa). Suomessa ainoa nykyisin tunnettu esiintymä on eräs merenlahden rantaniitty Tammisaaressa, mutta sitä saattaa elää muuallakin. Korennon tiedetään lisääntyneen Suomessa ainoastaan Hankoniemen Täktomträskillä ja Tammisaaressa. Täktomträsk kuitenkin kuivattiin 1960-luvulla ja siellä elänyt populaatio on hävinnyt. Laji lentää kesäkuulta elokuulle. Korennon kehitys munasta aikuiseksi kestää Pohjois-Euroopassa yhden tai kaksi vuotta. Naaraat munivat vesikasveille, aivan vedenpinnan alapuolelle.Nehalennia speciosa - dvärgflickslända (pdf)

Laji ei ole kovin innokas lentäjä, ja koska se vielä on erittäin pienikokoinen, sitä on vaikea havaita  maastossa.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Santahaminassa havaittiin harvinainen kääpiötytönkorento (Yle.fi 4.7.2006)
 Dragonfly pix  
 Protected Aquatic Insects of Latvia: Nehalennia speciosa 

Luokka:Tytönkorennot