Tarhaukonhattu

Tarhaukonhattu (Aconitum × stoerkianum) on monivuotinen leinikkikasvi. Kasvi on myös vanha, perinteinen koristekasvi. Risteymälajin vanhemmat ovat mahdollisesti huppu-ukonhattu (Aconitum napellus) ja Aconitum variegatum.Retkeilykasvio 1998, s. 69.

 Ulkonäkö ja koko 
Tarhaukonhattu on vankkavartinen ja kasvaa 80–150 senttimetriä korkeaksi. Varren yläosa on kalju. Juurakko on mukulamainen. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, varsilehdet lyhytruotisia tai aivan ylimmät ruodittomia. Tummanvihreän lehden lapa on kolmisorminen, lehdykät kapeahkoja, 2–3-jakoisia ja hampaisia. Kukinto on lähes aina haarova, melko harsu ja kalju terttu. Karvaiset kukkaperät ovat tavallisesti kukkia pitempiä. Isot, vastakohtaiset kukat ovat sinisiä tai sinisen ja valkoisen kirjavia. Kukan verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Verholehti on kypärämäinen, leveytensä korkuinen tai hieman leveyttään korkeampi ja kooltaan 11–20 x 12–20 mm. Reunoja lukuun ottamatta verholehti on kalju. Terälehdet ovat muuntuneet mesilehdiksi, joista kaksi ylintä ovat suorina mesikannuksina verholehden sisällä. Muut mesilehdet puuttuvat tai ovat hyvin pieniä. Tarhaukonhattu kukkii Suomessa heinäkuusta syyskuuhun. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu tavallisesti kolme, joskus neljä tai viisi heikosti kehittynyttä ja siemenetöntä tuppiloa. Muiden ukonhattujen tapaan koko kasvi on hyvin myrkyllinen.

Tarhaukonhattu muistuttaa suuresti toista yleisesti viljeltyä ukonhattulajia, aitoukonhattua (A. napellus subsp. lusitanicum).Retkeilykasvio 1998, s. 70.

 Levinneisyys 
Alun perin tarhaukonhattu on peräisin Keski-Euroopasta, mutta on levinnyt monin paikoin alkuperäisen esiintymisalueensa ulkopuolelle viljelykarkulaisena. Suomessa tarhaukonhattua kasvatetaan koristekasvina, ja sitä voi tavata villiintyneenä viljelyjäänteenä tai -karkulaisena Keski-Lappia myöten.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Tarhaukonhatun levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 1.11.2011.

 Elinympäristö 
Viljelykarkulaisena tarhaukonhattua tavataan pihoissa, puistoissa, pientareilla ja joutomailla.Suuri Pohjolan kasvio 2003, s. 166.

 Käyttö 
Tarhaukonhattu on vanha koristekasvi, jota Suomessakin viljelty pitkään. Esimerkiksi Oulussa sitä on kasvatettu koristekasvina ainakin 1800-luvun puolivälistä saakka.Oulun kasvit 2005, s. 430.

 Lähteet 
 Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2021: Tarhaukonhattu (Aconitum ×stoerkianum) Suomessa.
 Pohjolan kasvien pauloissa: Aconitum xstoerkianum – tarhaukonhattu

Luokka:Ukonhatut
Luokka:Myrkylliset kasvit