Harry Akst

Harry Akst (15. elokuuta 1894 – 31. maaliskuuta 1963) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.

Akst aloitti uransa laulaja Nora Bayesin taustapianistina. Vuonna 1916 hän tutustui armeijassa ollessaan lauluntekijä Irving Berliniin. Berlin otti Akstin töihin julkaisuyhtiöönsä vuonna 1919, ja vuonna 1921 miehet kirjoittivat yhdessä kappaleen ”Home Again Blues”.

Akstin, Sam M. Lewisin ja Joe Youngin kappale ”Dinah” vuodelta 1925 nousi yhdeksi 1920-luvun levytetyimmistä kappaleista. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Ethel Waters, Ted Lewis, Bing Crosby, Mills Brothers, Boswell Sisters, Fats Waller ja Sam Donohue. Waters nauhoitti myös Akstin ja Grant Clarken kappaleen ”Am I Blue?” vuonna 1929.

Vuonna 1927 Akst osallistui Broadway-musikaalin Artists and Models tekemiseen. Vuonna 1929 hän muutti Hollywoodiin saadakseen töitä elokuvamusikaalien säveltäjänä. Hän myös näytteli pientä roolia joissakin elokuvissa. Hän sävelsi musiikkia moniin elokuviin, mukaan lukien Vaalea viettelijätär (1933) ja Dixie-Daisy ja murhamysteeri (1943). Vuonna 1934 hän kirjoitti musiikkia Broadway-näytelmään Calling All Stars. Hänen viimeiseksi menestyneeksi sävellyksekseen jäi Sidney Clairen sanoittama ”Travelin’ Light” vuodelta 1937.

Toisen maailmansodan aikana Akst johti Al Jolsonin taustayhtyettä tämän kiertäessä laulamassa yhdysvaltalaisille joukoille Euroopassa. Hän osallistui vuonna 1954 Manny Curtisin kanssa Salvatore d’Espositon kappaleen ”Anema e Core” kääntämiseen englanniksi.

Akst kuoli Los Angelesissa 31. maaliskuuta 1963. Hänet valittiin vuonna 1983 Songwriters Hall of Fameen.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit
Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit
Luokka:Vuonna 1894 syntyneet
Luokka:Vuonna 1963 kuolleet