Liuskepaljakkayökkönen

Liuskepaljakkayökkönen (Xestia lyngei) on pieni, arktisten tunturiseutujen ja tundran yökköslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU)Jari-Pekka Kaitila, Kari Nupponen, Jaakko Kullberg & Erkki Laasonen 2010. Perhoset. Julk.: Rassi, P., Hyvärinen, E., Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 430–470.

 Koko ja ulkonäkö 
Liuskepaljakkayökkönen on perusilmeeltään tummanharmaa yökköslaji. Etusiivet ovat melko kapeat, tummanharmaat, keskiosastaan hieman tummemmat ja kauttaaltaan vaalean kehnän peitossa. Vaaleat yökköstäplät erottuvat vain heikosti, ja ulompi poikkiviiru on heikosti sahamainen. Takasiivet ovat vaaleanruskeat, ulospäin tummenevat, ja siiven keskellä on laaja, tumma, puolikuumainen keskitäplä. Ruumis on tukeva. Siipiväli on 26–32 mm.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/x/xestia_lyngei.htmlMikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1977. http://www.artfakta.se/Artfaktablad/Xestia_Lyngei_216247.pdf

Tuhkapaljakkayökkönen (Xestia quieta) voi olla melko samannäköinen.

 Levinneisyys ja lentoaika 
Liuskepaljakkayökköstä tavataan Norjan ja Ruotsin tuntureilta Venäjän tundran ja Jäämeren saarten kautta arktiseen Pohjois-Amerikkaanhttp://www.biology.ualberta.ca/facilities/strickland/noctuoidea/noctuidae3p.htm#. Suomessa liuskepaljakkayökkösellä on tunnettu ja joinakin vuosina yksilömäärältään runsaslukuinen esiintymä Kilpisjärvellä, Saanatunturin rinteellä. Lisäksi sitä tavataan Kilpisjärven koillispuolisilta takatuntureilla.Panu Välimäki, Marko Mutanen, Tomi Mutanen & Timo Lehto: Mielenkiintoiset perhoshavainnot ja vaelluskatsaus 2008. Baptria, 2009, 34. vsk, nro 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Perhoset lentävät heinäkuun alkupuoliskolla.http://www.insects.fi/Lepidoptera/Noctuidae/Xestia/lyngei/Xestia%20lyngei.htm 

 Elinympäristö ja elintavat 
Liuskepaljakkayökköstä tavataan korkealla tunturipaljakalla, Ruotsissa vasta yli kilometrin korkeudessa, ja laji on sidoksissa tunturialueiden liuskekivikkoihin. Perhoset lentävät päivisin nopeasti lähellä maanpintaa ja vierailevat ahkerasti etenkin tunturikohokin (Silene acaulis) kukilla. Häirittynä perhonen lähtee helposti lentoon. Luultavasti perhosen kehitys munasta aikuiseksi kestää ainakin kaksi vuotta.

Suomen uhanalaisarvioinnissa liuskepaljakkayökkönen on luokiteltu vaarantuneeksi, ja se on yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeistahttp://www.ymparisto.fi/default.asp?node=9838&lan=fi.

 Ravintokasvi 
Toukka elää erityisesti variksenmarjalla (Empetrum), mutta on kasvatuksessa syönyt myös erilaisia heiniähttp://www.dlc.fi/~peterpa/lepi/historia/noctuidae/xes-lyngei.htm

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 lepidoptera.pl

Luokka:Maayökköset