Tunturilieko

Tunturilieko (Diphasiastrum alpinum, aikaisemmin Lycopodium alpinum, Diphasium alpinum) on pienikokoinen vuoristoissa ja tundralla kasvava sanikkainen.

 Ulkonäkö ja koko 
Varpumaisen tunturilieon suikerteleva varsi kasvaa 30–40 senttimetriä pitkäksi. Päävarresta tiheinä kimppuina nousevat sinivihreät pystyhaarat ovat 3–5 cm pitkiä ja kärkiosiltaan nelisärmäisiä. Lehdet ovat neljässä pitkittäisrivissä ja eri rivien lehdet ovat lähes samankokoisia. Kylkilehdet ovat kuitenkin hieman leveämpiä ja niiden reunat ovat taaksekiertyneitä. Itiötähkät ovat perättömiä ja ne ovat haarojen kärjissä yksittäin tai pareittain. Kooltaan itiötähkät ovat 1–1,5 cm pitkiä. Itiölehdet ovat kolmiomaisia, suippokärkisiä ja litteäruotisia. Suomessa tunturilieon itiöt kypsyvät kesä-syyskuussa. Lehtivihreätön alkeisvarsikko on yksikotinen, mukulamainen ja tavallisesti maansisäinen.Retkeilykasvio 1998, s. 35, 38.

Tunturilieko risteytyy toisinaan harjulieon eli harjukeltalieon (D. tristachyum) ja keltalieon (D. complanatum) kanssa.Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tunturilieko Viitattu 30.8.2011.

 Levinneisyys 
Tunturiliekoa tavataan pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoissa ja tundralla. Euroopassa lajia kasvaa muun muassa Alpeilla, Karpaateilla, Britteinsaarilla, Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla, Islannissa, Venäjän pohjoisosissa, Uralilla ja Kaukasuksella. Aasian puolella lajia tavataan paikoitellen Pohjois- ja Keski-Siperiassa Tyynelle valtamerelle saakka, ja edelleen Alaskassa, Kalliovuorilla, Itä-Kanadassa sekä Grönlannissa.Den virtuella floran: Fjällummer  Viitattu 30.8.2011. Suomessa tunturiliekoa on tavattu Kainuusta Itä-Lapin kautta Pohjois-Lappiin. Runsaimmin sitä kasvaa Käsivarren Lapissa. Laji lienee kuitenkin hävinnyt Kainuusta ja on harvinainen Itä-Lapissa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Tunturilieon levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 30.8.2011.

 Elinympäristö 
Tunturilieko kasvaa karuilla tunturikankailla ja lumimailla sekä tunturikoivikoissa. Joskus harvoin lajia tavataan myös kuivissa mäntymetsissä ja kuivilla niityillä.

 Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
Kasviatlas 2022: Tunturilieon levinneisyys Suomessa.
ITIS: Lycopodium alpinum 
United States Department of Agriculture (USDA): Lycopodium alpinum 

Luokka:Liekokasvit