Surumarssi (vallankumouslaulu)

Surumarssi on venäläinen työväenlaulu ja surumarssi, jota esitettiin kuolleiden vallankumouksellisten hautajaisissa. Erityisesti vuoden 1905 Pietarin verisunnuntai teki kappaleen kuuluisaksiVirpi Kari (toim.): Työväen laulukirja, s. 42–43. F-kustannus, Helsinki 2007.. Laulu on myöhemmin tunnettu myös Suomen työväenliikkeen parissa.

Laulun sanat perustuvat runoilija A. Arhangelskin (joissain lähteissä V. G. Arhangelski; oikea nimi Anton AmosovВы жертвою пали A-pesni. Viitattu 11.4.2019 .) runoon vuodelta 1878, ja se tuli Venäjällä tunnetuksi jo 1880-luvulla nimellä ”Te tuskissanne kaaduitte” (). Sävelen taustasta on erilaisia näkemyksiä: sen on sanottu olleen romanssisäveltäjä Aleksandr Varlamovin sovitus eräästä kansanlaulusta, toisaalta säveltäjäksi on väitetty N. N. Ikonnikovia. Erään tiedon mukaan samalla melodialla oli aiemmin laulettu toista, runoilija Ivan Kozlovin sanoihin perustunutta laulua.

Nadežda Krupskajan mukaan kappaletta laulettiin verisunnuntain uhrien hautajaisissa 9. tammikuuta 1905 (gregoriaanisen kalenterin mukaan 22. tammikuuta).

Kappaleen vanhan suomennoksen on tehnyt ilmeisesti Esa Paavo-Kallio ja uuden 1950-luvulla Reino Sandell. Laulusta on useita suomenkielisiä levytyksiä 1970- ja 1980-luvuilta, muun muassa Koiton Laulun esittämänä albumilla V. I. Lenin 1870–1970 (1970), Kom-teatterin esittämänä albumilla Kansainvälinen (1972) sekä Ajan laulun esittämänä albumilla Ajan laulu (1972).Haku sanalla ”Surumarssi” Suomen äänitearkisto. Viitattu 11.4.2019.

Dmitri Šostakovitš käytti Surumarssin teemaa 11. sinfoniansa adagio-osassa, Benjamin Britten puolestaan nuoruudensävellyksessään Russian funeral.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 


Luokka:Työväenlaulut
Luokka:Venäläiset musiikkikappaleet