Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue

Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue () oli Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa oleva alue, jonka hallinto oli luovutettu väliaikaisesti eräille YK:n jäsenvaltiolle. Huoltohallintoalueita oli alun perin yksitoista, mutta viimeinenkin niistä, Yhdysvaltain Tyynenmeren saarten huoltohallintoalueeseen kuulunut Palau, itsenäistyi vuonna 1994. Huoltohallintoalueita koskevat määräykset YK:n peruskirjassa ovat kuitenkin edelleen muodollisesti voimassa. Myös huoltohallintoalueiden hallintaa valvonut elin, huoltohallintoneuvosto, on muodollisesti edelleenkin yksi Yhdistyneiden kansankuntien elimistä. Käytännössä huoltohallintoneuvosto lopetti kuitenkin toimintansa viimeisen huoltohallintoalueen itsenäistyttyä.

Suurin osa huoltohallintoalueista oli ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen luotuja Kansainliiton mandaattialueita. Kyseiset mandaattialueet oli muodostettu Saksan keisarikunnan entisistä siirtomaista ja Osmanien valtakuntaan kuuluneista Lähi-idän alueista. Lähi-idän mandaattialueet itsenäistyivät jo ennen toista maailmansotaa tai välittömästi sodan jälkeen. Sen sijaan Afrikassa ja Oseaniassa sijainneet mandaattialueet siirtyivät Yhdistyneiden kansakuntien hallinnoitaviksi.

Entisten mandaatti­alueiden lisäksi huolto­hallinto­alueiksi olisi YK:n perus­kirjan mukaan voitu muodostaa myös alueet, jotka toisen maailman­sodan vuoksi olisi erotettu vihollis­valtioista, sekä alueet, jotka niiden hallinnosta vastuussa olevat valtiot olisivat vapaa­ehtoisesti asettaneet järjestelmän alaisiksi. Ennen sotaa Italialle kuuluneesta Italian Somalimaasta muodostettiinkin Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue, ainoana alueena, joka ei ollut aikaisemmin ollut mandaattialue - tosin sen hallinnointi uskottiin entiselle siirtomaaisännälle Italialle.

Huoltohallintoalueita koskevat määräykset sisältyvät YK:n peruskirjan kappaleeseen XII. Sen mukaan huoltohallintojärjestelmän tavoitteena oli maailmanrauhan säilyttämisen lisäksi alueiden poliittinen, taloudellinen, sosiaalinen ja kasvatuksellinen kehittäminen niin, että ne myöhemmin pystyisivät hallinnoimaan itse itseään. Huoltohallintojärjestelmä oli siis alun alkaenkin tarkoitettu väliaikaiseksi; sen tarkoituksena oli nimenomaan huoltohallintoalueiden asteittainen kehittäminen kohti itsehallintoa tai täyttä itsenäisyyttä.

Huoltohallintoalueiden kehittämistä ja hallinnointia valvoi Yhdistyneiden kansankuntien päämajassa kokoontunut huoltohallintoneuvosto. Huoltohallintoalueista vastanneiden jäsenmaiden oli toimitettava säännöllisesti raportti alueen kehittymisestä huoltohallintoneuvostolle. Neuvostossa olivat edustettuina turvallisuusneuvoston viisi pysyvää jäsenmaata (Yhdysvallat, Ranska, Iso-Britannia, Neuvostoliitto ja Kiinan tasavalta, myöhemmin Kiinan kansantasavalta); lisäksi neuvostoon valittiin edustajia YK:n yleiskokouksessa. Viimeisenkin huoltohallintoalueen, Palaun, itsenäistyttyä 1. lokakuuta 1994 huoltohallintoneuvosto päätti lopettaa toistaiseksi toimintansa 1. marraskuuta samana vuonna. Tämä merkitsi, että neuvosto ei enää kokoonnu säännöllisesti eikä siihen valita edustajia. Muodollisesti huoltohallintoneuvosto on vielä olemassa, koska YK:n yleiskokous ei ole lopettanut sen toimintaa eikä poistanut sitä koskevia määräyksiä YK:n peruskirjasta.

Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalueet

Entiset Saksan siirtomaat (Schutzgebiete)
Alue IsäntämaaItsenäistyi Itsenäinen valtio 
Ranskan Kamerun1960Brittiläinen Kamerun1961osa alueesta liitettiin anPapua-Uusi-Guinea1975Ruanda-Urundi1962Tanganjika1961, yhdistettiin 1963 Sansibarin kanssa ksiRanskan Togomaa1960Brittiläinen Togomaa1956liitettiin anLänsi-Samoa1962 (nimi vuoteen 1997 Länsi-Samoa)

Entiset Japanin ja Saksan siirtomaat
Alue IsäntämaaItsenäistyi Itsenäinen valtioNauru1968Eteläisen-Tyynenmeren saaret1986   1994

Entiset Italian siirtomaat
AlueIsäntämaaItsenäistyi Itsenäinen valtioSomalimaan huoltohallintoalue1960

Poikkeus
 Lounais-Afrikka, joka itsenäistyi 1990 Namibiaksi. Etelä-Afrikka hallinnoi aluetta Kansainliiton antaman mandaatin pohjalta, eikä suunniteltua huoltohallintoaluetta koskaan saatu toimimaan. YK peruutti Etelä-Afrikalle annetun mandaatin vuonna 1966 maan harjoittaman apartheid-politiikan vuoksi. Etelä-Afrikka kieltäytyi kuitenkin antamasta alueelle itsenäisyyttä.
Ehdotetut huoltohallintoalueet
Jerusalem: Yhdistyneiden kansakuntien Palestiinan jakosuunnitelman mukaan Jerusalemista olisi tullut erillisalue (corpus separatum) Yhdistyneiden kansakuntien edunvalvontaneuvoston hallinnon alaisuudessa.
Korea: Toisen maailmansodan aikana käytävissä keskusteluissa Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt ehdotti, että Koreaan perustettaisiin Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton huoltohallintoalue. Suunnitelma hylätiin Rooseveltin kuoleman jälkeen 12. huhtikuuta 1945, vaikka se otettiin esille joulukuussa Moskovan konferenssissa, ja aiheutti huomattavia kansalaislevottomuuksia Koreassa
Vietnam:Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt ehdotti myös, että Ranskan Indokiinaan asetettaisiin kansainvälisen edunvalvontaan vaihtoehtona Ranskan siirtomaavallalle ja välittömälle itsenäisyydelle.
 Italian Libya: Vuosina 1945–1947 Neuvostoliitto teki useita ehdotuksia jossa Tripolitania asetetaan Neuvostoliiton huoltohallintoalueeksi kymmeneksi vuodeksi tai jaetuksi huoltohallintoalueeksi Britannian ja Yhdysvaltojen hallintaan tai  Libyasta tulisi kokonaisuudessaan Italian huoltohallintoalue.
Mandaatti-Palestiina: Yhdysvaltain hallitus ehdotti Harry  S. Trumanin presidenttikaudella YK:lle, että  Palestiinasta tehtäisiin huoltohallintoalue vuodesta 1948 alkaen.
Riukiusaaret ja Boninsaaret: San Franciscon sopimus sisälsi kohdan, joka antoi Yhdysvalloille oikeuden muuttaa Riukiu -ja Boninsaarten hallinto YK:n huoltohallintoalueeksi, mutta näin ei koskaan tapahtunut  ennen kuin saarten suvereniteetti palautettiin vapaaehtoisesti takaisin osaksi Japania

 Lähteet 

Luokka:Yhdistyneet kansakunnat
Luokka:Kansainliiton mandaattialueet
*