Norsueläimet

Norsueläimet (Proboscidea) on nisäkäslahko, jonka ainoa nykyään elossa oleva heimo on norsut (Elephantidae). Norsujen heimoon kuuluu kolme lajia: aasiannorsu eli intiannorsu (Elephas maximus), savanninorsu (Loxodonta africana) ja metsänorsu (Loxodonta cyclotis). Samaan heimoon kuuluvat myös jääkauden jälkeen sukupuuttoon kuolleet mammutit. Niiden lisäksi nykyihmisen aikoihin asti selviytyi norsueläimiä heimoista Mammutidae (mastodontit ym.), Gomphotheriidae ja Stegodontidae.Larramendi & Ferretti 2025, s. 8, 18--19.

Norsueläinten lähimpiä sukulaisia ovat tamaanit ja sireenieläimet, ja ne kuuluvat samaan Paenungulata- ryhmään.

Norsueläimet kehittyivät Pohjois-Afrikassa 60 miljoonaa vuotta sitten. Norsueläimiä elää nykyisin Afrikassa ja Etelä-Aasiassa, mutta aikoinaan niitä eli kaikkialla Euraasiassa, Indonesian saaristossa ja Amerikan mantereella. Aluksi norsueläimet olivat pieniä, mutta ne kehittyivät jättikokoisiksi ja yli 15 tonnin painoisiksi. Norsueläimille on tunnusomaista myös syöksyhampaat ja pitkä kärsä. Ne ovat kasvinsyöjiä.

 Luokittelu 
Heimot:
 †Amebelodontidae
 †Barytheriidae
 †Choerolophodontidae
 †Deinotheriidae – ml. Deinotherium
 Norsut (Elephantidae)
 †Gomphotheriidae
 †Hemimastodontidae
 †Mammutidae – ml. mastodontit
 †Moeritheriidae
 †Numidotheriidae
 †Palaeomastodontidae
 †Phiomiidae
 †Stegodontidae

 Piirteet 
Varhaisilla ja myöhemmillä norsueläimillä on vain muutama kaikkia lajeja yhdistävä fysiologinen tekijä, joka on peräisin niiden yhteiseltä esimuodolta. Nämä yhteiset tekijät liittyvät kallon ja hampaiston rakenteisiin.Larramendi & Ferretti 2025, s. 8–9.

Nykyajan norsueläimet ovat maailman suurimpia eläviä maaeläimiä. Varhaisin norsueläin Eritherium azzouzorum oli vain 20 senttimetriä korkea ja 6 kilogrammaa painava. Suurimmat norsueläimet kasvoivat plioseenin ja pleistoseenin aikaan viiden metrin korkuisiksi ja 18 tonnin painoisiksi.Larramendi & Ferretti 2025, s. 10–11. Lajien enimmäispainoja on vaikea päätellä luotettavasti fossiilien perusteella, etenkin jos lajista on löydetty vain muutama luu. Jokaisen lajin sisällä on myös paljon vaihtelua yksilöiden kokojen välillä. Suurimpia norsueläimiä ovat mahdollisesti olleet Palaeoloxodon namadicus, ”Mammut” borsoni, Palaeoloxodon antiquus, Palaeoloxodon atavus, Mammuthus trogontherii, Deinotherium giganteum, Deinotherium proavum ja Stegotetrabelodon syrticus, jotka kaikki saattoivat kasvaa yli 14-tonnisiksi.Larramendi & Ferretti 2025, s. 320–329. Palaeoloxodon namadicus saattoi olla kaikkien aikojen painavin maanisäkäs noin 18 tonnin enimmäispainollaan.Larramendi & Ferretti 2025, s. 287–288.

Koon lisääntyminen muutti norsueläinten rakennetta, fysiologiaa, ekologiaa ja käyttäytymistä merkittävästi.

Norsueläimet ovat kasvinsyöjiä ja syövät muun muassa lehtiä, juuria, oksia, kaarnaa, ruohoja ja hedelmiä. Ne käyttävät kärsäänsä ja syöksyhampaitaan ruoan hankkimiseen korkealta puista ja maan alta.Larramendi & Ferretti 2025, s. 63–64.

 Levittäytyminen 

Norsueläimet kehittyivät Afrikassa keskipaleoseenilla 60 miljoonaa vuotta sitten. Vanhin fossiili on löydetty Marokosta myöhäispaleoseenin ajalta. Pohjois-Afrikasta norsueläimet levisivät keskieoseenilta alkaen muualle Afrikkaan ja siihen liittyneeseen Arabiaan. Kun Afrikka ja Euraasia yhdistyivät myöhäisoligoseenilla ja varhaismioseenilla, norsueläimet levittäytyivät ensin laajalti Euraasiaan Euroopasta Japaniin, ja myöhemmin myös Indonesian saarille. Pohjois-Amerikkaan heimot Mammutidae ja Gomphotheriidae  levittäytyivät 16,5 miljoonaa vuotta sitten, ja toisessa aallossa mammutit 1,5 miljoonaa vuotta sitten. Etelä-Amerikkaan Gomphotheriidae saapui mahdollisesti 2,5 miljoonaa vuotta sitten.

Etelä-Amerikan viimeiset norsueläimet kuolivat sukupuuttoon 8 000 vuotta sitten. Myös pohjoisen Euraasian mammutit katosivat jääkauden jälkeen. Norsueläimiä elää yhä Afrikassa ja Etelä-Aasiassa.Larramendi & Ferretti 2025, s. 24–25.

 Evoluutio 

Norsueläinten evoluutiossa on tapahtunut kolme voimakasta monipuolistumista. Paleoseenin ja varhaisen oligoseenin aikana monet norsueläimet elivät puoliksi vedessä. Niillä oli pitkulainen keho ja notkeat raajat, ja ne painoivat alle 250 kilogrammaa. Norsueläimillä ei tuolloin vielä ollut nykyisen kaltaista kärsää, mutta Barytheriumille, Palaeomastodonille ja Phiomialle kehittyi jo lyhyt kärsä, samankaltainen kuin nykyisellä tapiirilla. Ensimmäinen suurikokoiseksi kasvanut norsueläin oli Barytherium, josta tuli kahden tonnin painoinen.

Toinen monipuolistuminen tapahtui myöhäisellä oligoseenilla ja mioseenilla. Silloin syntyivät monet tärkeät alaryhmät. Norsueläimiltä katosi joitain hampaita, ja niiden etuhampaat kasvoivat suuriksi, muodostaen lopulta syöksyhampaat, jotka olivat aluksi alaspäin kaareutuvat. Joillain mioseenin aikaisilla lajeilla oli jopa viiden metrin pituiset syöksyhampaat. Myös poskihampaat kasvoivat kokoa. Lajit olivat sopeutuneet maalla elämiseen. Suurimmat lajit painoivat yli 10 tonnia, ja niiden raajoista tuli pylväsmäisiä, lyhyitä ja paksuja kannattaakseen suurta painoa. Kärsä sai nykyisen muotonsa ja pituutensa. Kallo kasvoi suureksi, kun kalloluihin kehittyi onteloita. Alaleuka oli pitkä.


Kolmas ja viimeisin monipuolistuminen tapahtui, kun norsut (Elephantidae) kehittyivät myöhäisestä mioseenikaudesta alkaen. Näillä lajeilla oli hoikemmat raajat kuin aiemmilla lajeilla, ja jotkin niistä kasvoivat yli 15 tonnin painoisiksi. Poskihampaista tuli hyvin erikoistuneita ja kallo piteni. Alaleuka lyheni ja syöksyhampaat kasvoivat suoriksi tai kaareutuivat ylöspäin. Jääkauden aikana osa pohjoisista lajeista kasvatti paksun turkin, ja niiden korvat pienenivät. Saarille eristäytyneet populaatiot pienenivät kääpiökokoisiksi. Aivojen suhteellinen koko kasvoi huomattavasti.

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Animal Diversity Web 
 University of California: Introduction to the Proboscidea 

*