Betty Field

Betty Field (8. helmikuuta 1913 Boston, Massachusetts – 13. syyskuuta 1973 Hyannis, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka loi uran teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin.

Betty Field oli monipuolinen näyttelijä. Hän näytteli elokuvissaan usein neuroottisia ja purevia naisia. Koko uransa aikana Betty näytteli elokuvissa ja näytelmissä yhtä aikaa, matkusteli Hollywoodin ja Broadwayn välillä.

Hänen yksi tunnetuimpia teatteritöitä on aviomiehensä Ricen kirjoittama ja ohjaama Dream Girl (1945−1946). Elokuvista tunnetuimpia ovat läpimurtoelokuva Hiiriä ja ihmisiä (1939) ja Renkaita vedessä (1942).

Yhteensä 38 vuotta kestäneellä urallaan Field ehti näytellä sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa. Field lopetti elokuva- ja televisiouransa vuonna 1968, mutta jatkoi teatteriuraansa vuoteen 1971 asti. Field kuoli kaksi vuotta myöhemmin kotonaan Hyanniksessa, Massachusettsissa 60 vuoden ikäisenä.

Nuoruus
Betty Field syntyi myyntimies George Fieldille ja vaimolleen Katharine Lynchille Bostonissa, Massachusettsissa 8. helmikuuta vuonna 1913. Vanhemmat erosivat Bettyn ollessa nuori. Lapsuudessaan Betty alkoi äitinsä kanssa matkustelemaan espanjankielisissä maissa ja Betty oppikin puhumaan espanjaa. Katharine meni uusiin naimisiin ja sen jälkeen he asettuivat asumaan Newtoniin, Massachusettsiin. Bettyn intohimo teatteria kohtaan kasvoi varhaisilla nuoruusvuosillaan. Vuonna 1932 Betty meni opiskelemaan näyttelemistä American Academy of Dramatic Artsiin New York Cityssä, New Yorkissa.

Ura
1930-luku
Betty Field teki ammatillisen näyttelijädebyyttinsä vuonna 1933 näytelmässä The First Mrs. Fraser ja pian sen jälkeen Field sai rooleja monissa eri näytelmissä. Field jopa sai roolin Lontoon West Endin teatterista asti Howard Lindsayn farssissa She Loves Me Not alkuvuodesta 1934. Näytelmän loputtua Field palasi Yhdysvaltoihin, New Yorkiin, missä hän näytteli useissa menestyneissä Broadway-näytelmissä. Hänen Broadway-debyyttinsä oli komedianäytelmässä Page Miss Glory, joka sai ensi-iltansa 27. marraskuuta vuonna 1934, jota esitettiin aina maaliskuuhun 1935 asti 63 esityksen ajan. Hänestä tuli suosittu "nuori tyttö" George Abbottin komedioissa 30-luvulla. Page Miss Gloryn jälkeen hän näytteli muun muassa näytelmissä Three Men on a Horse (1935−1936), Boy Meets Girl (1935−1937), Room Service (1937−1938) ja The Primrose Path (1939). Näytelmistä Room Service ja The Primrose Path Field sai erinomaiset arvostelut.

Kun Paramount Picturesin kykyjenetsijät näkivät Fieldin suorituksen Barbara Pearsonin roolissa näytelmässä What a Life vuonna 1938, Paramountin johtohenkilöt halusivat Fieldin Hollywoodiin näyttelemään roolinsa samannimisessä elokuvaversiossa What a Life, joka sai ensi-iltansa vuonna 1939. Tämä oli myös hänen elokuvadebyyttinsä ja Betty voitti roolistaan National Board of Review -palkinnon vuonna 1940. Studio halusi myös allekirjoittaa Fieldin kanssa seitsenvuotisen sopimuksen. Field teki läpimurtonsa seuraavassa elokuvassaan Hiiriä ja ihmisiä, jonka ohjasi Lewis Milestone. Hiiriä ja ihmisiä sai neljä Oscar-ehdokkuutta. Hänen roolinsa Mae teki Fieldistä tasokkaan draamanäyttelijän.

1940-luku
Kun Field oli näyttelemässä vuonna 1939 Broadwaylla näytelmässä Ring Two, Betty tapasi näytelmän käsikirjoittajan Elmer Ricen. Pari meni vihille vuonna 1942. Heidän kolme lastaan John Alden, Judith ja Paul esiintyivät pienimuotoisesti äitinsä kanssa lavalla. Betty oli myös pääosassa Ricen kirjoittamissa näytelmissä Flight to the West (1940−1941) ja A New Life (1943), joka oli kirjoitettu erityisesti Bettylle. Flight to the West avattiin Guild Theatressa 30. joulukuuta vuonna 1940. Fieldillä oli naispääosa Hope Talcott Nathanina. Näytelmä siirrettiin Royale Theatreen 4. maaliskuuta vuonna 1941 ja näytelmä suljettiin 26. huhtikuuta 136 esityksen jälkeen. Näytelmää A New Life esitettiin 70 näytöstä Royalessa.

Field teki töitä Hollywoodissa mainekkaiden miesnäyttelijöiden kanssa, kuten Fredric Marchin kanssa Vaarojen laivassa (1940) ja Huomispäivän maailmassa (1944), John Waynen Hämärtää vuorten takana (1941), Robert Cummingsin, Charles Boyerin ja Edward G. Robinsonin Kaikkien rajojen ulkopuolella (1943) ja Joel McCrean The Great Momentissa (1944). Näiden suoritusten yläpuolelle nousee Fieldin suoritus klassikkoelokuvassa Renkaita vedessä (1942), jossa hän näytteli ahdistunutta tytärtä ja insestin uhria Cassandra Toweria. Hänen vastanäyttelijöinään elokuvassa oli Ann Sheridan, Cummings ja tuleva Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan. Renkaita vedessä sai kolme Oscar-ehdokkuutta. Field teki sen jälkeen kevyen komedian Tarvitaanko aviomiestä?, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Ray Milland.

Field tarkoituksella jätti uusimatta Paramountin sopimuksensa, joka läheni loppuaan vuonna 1945. Vuonna 1945 Field teki laadukkaan suorituksen elokuvassa Etelän mies, jonka jälkeen hän piti pitkän tauon elokuvista. Hän palasi takaisin Broadwaylle, jolloin hän esiintyi arvostetuissa näytelmissä, kuten The Voice of the Turtle (1943−1947) ja aviomiehensä Dream Girl (1945−1946), jonka Rice myös ohjasi. Dream Girlin ensi-ilta oli 14. joulukuuta 1945 ja sitä esitettiin 348 näytöstä. Komedia suljettiin tasan vuotta myöhemmin. Field voitti New York Drama Critics Circle -palkinnon myöhemmin vuonna 1946. Fieldin Hedvig Ibsenin The Wild Duckissa sai myös ylistävää kritiikkiä. Field aloitti televisiotyön vuonna 1948 sarjassa The Philco Television Playhouse jaksossa "Street Scene", jossa hänen roolina oli Rose. Siitä lähtien Field alkoi ottaa tasaisesti vierailurooleja eri sarjoissa.

Betty palasi Paramountille ja elokuviin vuonna 1949, jolloin hän näytteli naispääosaa Alan Laddin kanssa elokuvassa Kohtalokasta valtaa, joka perustui F. Scott Fitzgeraldin romaaniin. Tämän elokuvan piti olla Fieldin elokuvauran kohokohtia, mutta elokuva floppasi ja Fieldin suoritus sai sekalaisia arvosteluja. Field palasi takaisin Broadwaylle jättäen Hollywoodin toistamiseen.

1950-luku
Field edelleen niitti menestystä Broadwaylla näytelmissä, kuten Twelfth Night (1949), The Rat Race (1949−1950), Peter Pan (1950, antoi roolinsa Jean Arthurille), The Fourposter (1951−1952, Field ja Burgess Meredith korvasivat Jessica Tandyn ja Hume Cronynin) ja Ladies of the Corridor (1953).

Field palasi takaisin Hollywoodiin 1950-luvun puolivälissä. Hän oli suuressa sivuosassa romanttisessa draamassa Rakkauden huviretki, joka ilmestyi vuonna 1955. Hänen vastanäyttelijöinään oli Kim Novak ja William Holden. Rakkauden huviretki oli yksi vuoden menestyneimpiä elokuvia ja sai kuusi Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti kaksi. Elokuva sai myös neljä BAFTA-ehdokkuutta ja voitti Golden Globen. Field pääsi seuraavaksi näyttelemään Marilyn Monroen kanssa elokuvaan Bussipysäkki, joka sai ensi-iltansa vuonna 1956. Bussipysäkki sai Oscar-, BAFTA- ja Golden Globe-ehdokkuudet. Vuonna 1957 Field näytteli sivuosaa Lana Turnerin tähdittämässä Peyton Place – vihan tyyssija, joka sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta ja kaksi Golden Globe-ehdokkuutta, mutta ei voittanut näistä yhtäkään. Field oli roolistaan Vihan tyyssijassa ehdolla parhaan naissivuosan Kultaiseen Laureliin vuonna 1958, mutta ei voittanut sitä. Teatterin puolella näytelmät The Seagull, Separate Tables (1956−1957), Waltz of the Toreadors (1958) ja Pisara runoilijaa (1958−1959) myös korostivat tätä hänen uransa uutta kypsää vaihetta. Vuonna 1959 Field näytteli naissivuosaa elokuvassa Iloinen maankiertäjä.

50-luvulla Field vieraili muiden muassa sarjoissa Se parhaiten nauraa... vuonna 1956, Letter to Loretta vuonna 1956 ja Hallmark Hall of Fame vuonna 1959.

1960-luku
1960-luvulla Field näytteli Elizabeth Taylorin kanssa elokuvassa Ei rahasta (1960), josta Taylor voitti Oscar-palkinnon. Vuonna 1962 hän näytteli klassikkoelokuvassa Alcatrazin vanki yhdessä Burt Lancasterin, Karl Maldenin ja Thelma Ritterin kanssa. Elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta. Field piti neljän vuoden tauon elokuvista ja vuonna 1966 hän otti roolin draamasta 7 naista, jossa Field oli yksi niistä seitsemästä naisesta. Hänen vastanäyttelijöinään oli Anne Bancroft, Sue Lyon, Margaret Leighton, Flora Robson ja Mildred Dunnock. Parin vuoden päästä 1968 Field näytteli komediassa Kultakahle, jossa hänen vastanäyttelijänä oli Dean Martin. Samana vuonna hän teki viimeisen elokuvansa rouva Ringermanina Clint Eastwoodin tähdittämä Rautainen Coogan.

Field vieraili 60-luvulla muun muassa televisiosarjoissa Lahjomattomat vuonna 1960, Alfred Hitchcock esittää vuonna 1960, Valtatie 66 vuosina 1960, 1961 ja 1962, Tohtori Ben Casey vuonna 1962 ja Puolustuksella on puheenvuoro vuonna 1964. Teatteriuransa loppuvaiheilla Field näytteli Amanda Wingfieldia näytelmässä The Glass Menagerie (1965) ja Birdie Hubbardia The Little Foxes (1967−1968). Field teki viimeisen teatteriroolinsa vaikeassa Beatrice Hunsdorferin roolissa näytelmässä The Effect of Gamma Rays on Man-in-the-Moon Marigolds vuonna 1971. Samalla hän lopetti koko näyttelijänuransa, joka oli kestänyt 38 vuotta.

Fieldillä olisi ollut räikeä rooli evankelisti Isosiskona Donald Sutherlandin kanssa elokuvassa Heinäsirkat, mutta Field ehti kuolla juuri ennen kuvauksia. Geraldine Page korvattiin rooliin. Elokuva ilmestyi vuonna 1975.

Yksityiselämä ja kuolema
Yksityiselämä
Yksityiselämässään Field oli naimisissa kolmesti, joista kaksi päättyivät avioeroon. Field meni ensimmäistä kertaa vihille näytelmäkirjailija Elmer Ricen (1892–1967) kanssa 12. tammikuuta vuonna 1942. Rice kirjoitti vaimolleen useita näytelmiä. He saivat kolme lasta, pojat Johnin ja Paulin sekä tyttären Judithin. Liitto päättyi eroon 14 aviovuoden jälkeen 1956. Toisen liiton Field solmi asianajaja ja kriminologi Edwin J. Lukasin (1902–1973) kanssa maaliskuussa vuonna 1957. He erosivat kymmenen vuotta myöhemmin 1967. Kolmannen ja viimeisen kerran Field meni vihille Raymond Oliveren kanssa 22. maaliskuuta vuonna 1968 ja liitto kesti aina Fieldin kuolemaan asti. Fieldillä oli kolme lapsipuolta Oliveren edellisestä liitosta.

Kuolema
Betty Field kuoli aivoverenvuotoon 60-vuotiaana 13. syyskuuta vuonna 1973 Hyanniksessa, Massachusettsissa. Hänet tuhkattiin ja tuhkat annettiin perheen haltuun.

Filmografia
Elokuvat
VuosiSuomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli1939  What a Life  What a Life  Barbara Pearson Hiiriä ja ihmisiä  Of Mice and Men  Mae1940  Seventeen  Seventeen  Lola Pratt Vaarojen laiva  Victory  Alma1941  Hämärtää vuorten takana  The Shepherd of the Hills  Sammy Lane Blues in the Night  Blues in the Night  Kay Grant1942  Renkaita vedessä  Kings Row  Cassandra Tower Tarvitaanko aviomiestä?  Are Husbands Necessary?  Mary Elizabeth Cugat1943  Kaikkien rajojen ulkopuolella  Flesh and Fantasy  Henrietta1944  The Great Moment  The Great Moment  Elizabeth Morton Huomispäivän maailma  Tomorrow, the World!  Leona Richards1945  Etelän mies  The Southerner  Nona Tucker1949  Kohtalokasta valtaa  The Great Gatsby  Daisy Buchanan1955  Rakkauden huviretki  Picnic  Flo Owens1956  Bussipysäkki  Bus Stop  Grace1957  Peyton Place – vihan tyyssija  Peyton Place  Nellie Cross1959  Iloinen maankiertäjä  Hound-Dog Man  Cora McKinney1960  Ei rahasta  BUtterfield 8  Fanny Thurber1962  Alcatrazin vanki  Birdman of Alcatraz  Stella Johnson1966  7 naista  7 Women  Florrie Pether1968  Kultakahle  How to Save a Marriage and Ruin Your Life  Thelma Rautainen Coogan  Coogan's Bluff  Ellen Ringerman

Televisio
VuosiSuomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Jakson nimi Rooli1948  The Philco Television Playhouse  The Philco Television Playhouse  "Street Scene"  Rose1950  Masterpiece Playhouse  Masterpiece Playhouse  "Six Characters in Search of an Author"  – Pulitzer Prize Playhouse  Pulitzer Prize Playhouse  "Abe Lincoln in Illinois"  Mary Todd Lincoln1951  Somerset Maugham TV Theatre  Somerset Maugham TV Theatre  "Grace"  – Cosmopolitan Theatre  Cosmopolitan Theatre  "Incident in the Blizzard"  – Lux Video Theatre  Lux Video Theatre  "Local Storm"  Carol1952  The Web  The Web  "Death Mask"  – Robert Montgomery Presents  Robert Montgomery Presents  "See No Evil"  – Celanese Theatre  Celanese Theatre  "They Knew What They Wanted"  –1953  Goodyear Television Playhouse  Goodyear Television Playhouse  "Before I Wake"  –1954  The Philip Morris Playhouse  The Philip Morris Playhouse  "The Little Stone House"  – Goodyear Television Playhouse  Goodyear Television Playhouse  "Game of Hide and Seek"  – The Motorola Television Hour  The Motorola Television Hour  "The Sins of the Fathers"  Rita Bell Love Story  Love Story  "Shadow Waltz"  – The Elgin Hour  The Elgin Hour  "Family Crisis"  Blanche Justice  Justice  "Hit and Run"  – "The Invader"1955  Lux Video Theatre  Lux Video Theatre  "The Copperhead"  Martha1956  Producers' Showcase  Producers' Showcase  "Happy Birthday"  Addie Letter to Loretta  Letter to Loretta  "Take Care of My Child"  Frances Palmer Se parhaiten nauraa...  General Electric Theater  "The Breach"  Emily Marsden1957  The Alcoa Hour  The Alcoa Hour  "Ride the Wild Mare"  Marge Mayo The Ford Television Theatre  The Ford Television Theatre  "The Lie"  Paula Marchetti Kraft Television Theatre  Kraft Television Theatre  "Triumph"  –1958  Climax!  Climax!  "Scream in Silence"  Calle Bellason1959  Hallmark Hall of Fame  Hallmark Hall of Fame  "Ah, Wilderness!"  Lily Miller1960  Lahjomattomat  The Untouchables  "The White Slavers"  Rouva Buchanan Alfred Hitchcock esittää  Alfred Hitchcock Presents  "A Very Moral Theft"  Helen Play of the Week  Play of the Week  "Uncle Harry"  Hester Valtatie 66  Route 66  "The Swan Bed"  Rouva Purcell1961  Alaston kaupunki  Naked City  "Bullets Cost Too Much"  Rouva Brent "A Memory of Crying"  Rouva Kater Play of the Week  Play of the Week  "All Summer Long"  Hester Valtatie 66  Route 66  "The Mud Nest"  Dorothea Colby1962  Tohtori Ben Casey  Ben Casey  "And Eve Wore a Veil of Tears"  Anna Olsen The Nurses  The Nurses  "The Walls Came Tumbling Down"  Rouva Bower Valtatie 66  Route 66  "Across Walnuts and Wine"  Maggie Carter Tohtori Kildare  Dr. Kildare  "A Time to Every Purpose"  –1963  Sam Benedict  Sam Benedict  "Some Fires Die Slowly"  Rouva Stover Hitchcock esittää  The Alfred Hitchcock Hour  "The Star Juror"  Jenny Davies Kulje tietäni  Going My Way  "Florence, Come Home"  Florence Marlowe1964  Puolustuksella on puheenvuoro  The Defenders  "A Taste of Ashes"  Janet Novins1965  O'Brienin jutut  The Trials of O'Brien  "Charlie Has All the Luck"  Martha1968  The Outsider  The Outsider  "One Long-Stemmed American Beauty"  Emäntä Judd, for the Defense  Judd, for the Defense  "Thou Shalt Not Suffer a Witch to Live"  Amelma Road

Teatteri
West End, Lontoo
VuosiNäytelmän nimi Paikka Rooli Esityksiä1934  She Loves Me Not  West End Theatre  ?  ?

Broadway, New York
VuosiNäytelmän nimi Paikka Rooli Esityksiä1933  The First Mrs. Fraser  (Off-Broadway)  ?  ?1934−1935  Page Miss Glory  Mansfield Theatre  Sähketoimittaja  63 esitystä1935−1936  Three Men on a Horse  Playhouse Theatre  Nuori tyttö  noin 400 esitystä1935−1937  Boy Meets Girl  Cort Theatre  Nuori tyttö  669 esitystä1937−1938  Room Service  Hilda Manney  500 esitystä1937  Angel Island  National Theatre  Eunice  21 esitystä1938  If I Were You  Mansfield Theatre  Nora  8 esitystä1938−1939  What a Life  Biltmore Theatre  Barbara Pearson  538 esitystä1939  The Primrose Path  Clare Wallace  166 esitystä1939  Ring Two  Henry Miller's Theatre  Rosa Romero  5 esitystä1940  Two On An Island  Broadhurst Theatre  Mary Ward  22 esitystä1940−1941  Flight to the West  Guild Theatre / Royale Theatre  Hope Talcott Nathan  136 esitystä1943  A New Life  Royale Theatre  Edith Charles Cleghorne  70 esitystä1943−1947  The Voice of the Turtle  Morosco Theatre  Sally Middleton  noin 500 esitystä1945−1946  Dream Girl  Coronet Theatre  Georgina Allerton  348 esitystä1949  Twelfth Night  Empire Theatre  ?  48 esitystä1949−1950  The Rat Race  Ethel Barrymore Theatre  Helen Brown  84 esitystä1950  Peter Pan  Imperial Theatre  Peter Pan  ?1951  Not for Children  Coronet Theatre  Theodora Effington  7 esitystä1951−1952  The Fourposter  Ethel Barrymore Theatre  Agnes  yli 200 esitystä1951−1952  The Wild Duck  City Center  Hedvig  15 esitystä1953  The Ladies of the Corridor  Longacre Theatre  Mildred Tynan  45 esitystä1955  Festival  Sally Ann Peters  23 esitystä1956−1957  Separate Tables  Music Box Theatre  ?  332 esitystä1958  The Waltz of the Toreadors  Coronet Theatre  Mademoiselle de St.-Euverte  31 esitystä1958−1959  Pisara runoilijaa (A Touch of the Poet)  Helen Hayes Theatre  Rouva Deborah Harford  284 esitystä1959  A Loss of Roses  Eugene O'Neill Theatre  Rouva Helen Baird  25 esitystä1963  Strange Interlude  Hudson Theatre / Martin Beck Theatre  Rouva Amos Evans  97 esitystä1965  The Glass Menagerie  Brooks Atkinson Theatre  Amanda Wingfield  175 esitystä1966  Where's Daddy?  Billy Rose Theatre  Rouva Bigelow  22 esitystä1967−1968  The Little Foxes  Vivian Beaumont Theatre / Ethel Barrymore Theatre  Birdie Hubbard  100 esitystä1971  All Over  Martin Beck Theatre  Hoitaja  40 esitystä The Effect of Gamma Rays on Man-in-the-Moon Marigolds  Mercer-O'Casey Theatre  Beatrice Hunsdorfer  ?

 Aiheesta muualla 

Betty Field TCM Movie Databasessa 
Betty Field Find a Gravessa 
Field Who's Dated Who -sivustolla 
Betty Field NNDB:ssä 

Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Luokka:Vuonna 1913 syntyneet
Luokka:Vuonna 1973 kuolleet