Miro Aaltonen

Miro Aaltonen (s. 7. kesäkuuta 1993 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue SC Bernissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Aaltonen voitti olympiakultaa Suomen joukkueessa vuonna 2022.

 Ura 
 Seuraura 
Jokipoikien kasvattama Aaltonen aloitti luistelukoulun kolmevuotiaana. Hän sijoittui kaudella 2008–2009 tehoilla 25+23=48 C-nuorten SM-sarjan runkosarjan maalipörssissä toiseksi ja pistepörssissä kolmanneksi. Aaltonen voitti myös tehoilla 12+14=26 koko C-nuorten SM-karsintojen piste- ja maalipörssin. Yhtä paljon tehopisteitä tekivät myös Jokereiden Aleksi Rekonen (myös jaettu maalipörssin voitto) ja Kärppien Markus Granlund. Kaudeksi 2009–2010 Aaltonen siirtyi Jokipoikien C-nuorista suoraan Espoo Bluesin A-nuoriin, joiden toiseksi paras pistemies hän oli tehoilla 12+15=27 Lasse Uusivirran jälkeen. Aaltonen palkittiin joulukuun 2009 A-nuorten SM-liigan kuukauden nuorena pelaajana. Hän vahvisti osan kaudesta myös Bluesin B-nuoria ja oli kevään 2010 pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies tehoilla 6+7=13.

Kaudella 2010–2011 Aaltonen pelasi loukkaantumisen takia A-nuorten runkosarjassa vain 12 ottelua, mutta hän palasi loppukaudesta kokoonpanoon ja voitti keväällä 2011 A-nuorten hopeaa. Aaltonen vahvisti myös kahden runkosarja- ja playoff-ottelun verran Bluesin B-nuoria, jossa hän voitti Suomenmestaruuden.

Atlant varasi Aaltosen 45. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudeksi 2011–2012 hänet nostettiin yksivuotisella sopimuksella Bluesin SM-liigarinkiin. Elokuussa 2011 Aaltosen sopimusta jatkettiin kevääseen 2013 saakka. Hän teki liigadebyyttinsä kauden kolmannessa ottelussa 21. syyskuuta 2011 vieraissa JYPiä vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 6.53 minuuttia. Ensimmäisen SM-liigamaalinsa Aaltonen teki 18. tammikuuta 2012 vieraissa Jokereita vastaan. Yhteensä hänen tulokaskautensa toi 26 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2, jotka Aaltonen teki myös kevään 2012 pudotuspelien kymmenessä ottelussaan. Hän pelasi kauden 2011–2012 aikana myös neljä Mestis-ottelua lainalla kasvattajaseurassaan Jokipojissa loka- ja marraskuussa 2011. Aaltonen teki Mestis-uransa avausottelussa 12. lokakuuta 2011 Heinolan Peliittoja vastaan kolme syöttöpistettä. Bluesin A-nuorissa hän teki 14 runkosarjaottelussa 27 tehopistettä. Näin ollen Aaltonen teki koko A-nuorten SM-liigasta eniten pisteitä ottelua kohden.

Aaltonen otti kaudella 2012–2013 ison askeleen eteenpäin SM-liigassa ja hän teki 15 ensimmäisessä ottelussaan kahdeksan maalia. Kaikkiaan Aaltonen teki kauden aikana 32 runkosarjaottelussa tehot 11+5=16, kunnes hänen kautensa todettiin päättyneeksi nilkkavamman takia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa joulukuussa 2012. Aaltonen kuitenkin kuntoutui toipui pelikuntoon juuri ennen A-nuorten kevään 2013 pudotuspelien alkua. Hän vahvisti loppukevään Bluesin A-nuoria, jotka voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa. Aaltonen teki lokakuussa 2012 kaksivuotisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa. Huhtikuussa 2013 sitä jatkettiin vuodella kevääseen 2015 saakka.

Anaheim Ducks varasi Aaltosen kuudennella kierroksella 177. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013.  Hänestä tuli kaikkien aikojen toinen NHL:ään varattu joensuulaiskasvatti vuonna 1987 varatun Markku Kyllösen jälkeen. 

Aaltonen onnistui tekemään kauden 2013–2014 avauskierroksella 12. syyskuuta 2013 liigauransa ensimmäisen kypärätempun Turun Palloseuraa vastaan. Hän viimeisteli sen iskettyään Bluesille jatkoajalla ottelun 4–3-voittomaalin. Aaltonen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Kaikkiaan Aaltonen teki kauden 60 runkosarjaottelussa tehot 13+16=29, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2014–2015 Aaltonen jakoi Bluesin sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Ville Korhosen kanssa tehoilla 16+21=37.

Kaudeksi 2015–2016 Aaltonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin, jota valmensi hänelle Bluesista tuttu Lauri Marjamäki. Aaltonen jakoi tehoilla 15+20=35 Kärppien sisäisen maalipörssin toisen sijan Mika Pyörälän ja Julius Junttilan kanssa sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Aaltonen voitti kauden aikana myös Mestarien liigan hopeaa. Hän ei kuitenkaan pelannut Kärpissä toista sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2016–2017 KHL-joukkue Vitjaz Podolskiin. Aaltonen oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+25=44. Hän oli myös koko liigan tehokkain suomalaispelaaja.

Maaliskuussa 2017 Aaltonen teki vapaana agenttina NHL-tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hänet lähetettiin syksyn harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Toronto Marliesin vahvuuteen. Aaltonen pelasi siellä koko kauden tehden 64 runkosarjaottelussa tehot 20+23=43 ja 20 playoff-ottelussa tehot 4+9=13. Hän oli runkosarjassa Marliesin kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Aaltonen voitti kauden päätteeksi Calder Cupin.

Kaudeksi 2018–2019 Aaltonen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Vitjaz Podolskin KHL-joukkueeseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Aaltonen voitti tehoilla 19+23=42 Vitjazin sisäisen piste- ja syöttöpörssin sekä jakoi sisäisen maalipörssin voiton Aleksandr Sjominin kanssa. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Aaltonen pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Kaudella 2019–2020 hän oli tehoilla 9+15=24 Vitjazin sisäisessä pistepörssissä toisena Sjominin jälkeen, kunnes joulukuussa 2019 seura kauppasi Aaltosen SKA Pietariin vaihdossa ruotsalaishyökkääjä Pontus Åbergin pelaajaoikeuksiin. Toukokuussa 2020 Aaltonen teki SKA:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Kauden 2020–2021 viidennellä kierroksella 13. syyskuuta 2020 ottelussa Neftehimik Niňnekamskia vastaan Aaltonen teki kypärätempun, kun SKA voitti ottelun lukemin 5–2. Hänen kaksi ensimmäistä osumaansa syntyivät ylivoimalla ja niistä jälkimmäinen jäi joukkueen voittomaaliksi. Aaltonen sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Anton Burdasovin tekemään avausmaaliin. Hänet valittiin seuraavana päivänä KHL:n viikon hyökkääjäksi. Aaltosen kausi osoittautui hänelle lopulta odotettua vaisummaksi ja hän teki 35 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19. Aaltonen ei saanut peliaikaa enää pudotuspeleissä. Kesäkuussa 2021 SKA kauppasi hänet takaisin vanhaan seuraansa Vitjaz Podolskiin yhdessä Viktor Antipinin kanssa vaihdossa hyökkääjä Zahar Bardakoviin ja Danila Moisejeviin sekä puolustaja Daniil Pylenkoviin ja Juri Pautoviin. Aaltonen oli kaudella 2021–2022 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies maanmiehensä Niko Ojamäen jälkeen. Kauden jälkeen maaliskuussa 2022 hänen sopimuksensa Vitjazin kanssa purettiin, kun Venäjä oli hyökännyt Ukrainaan helmikuussa.

Toukokuussa 2022 KHL-seura Avtomobilist Jekaterinburg uutisoi Aaltosen tehneen sopimuksen seuran kanssa. Hänen omien sanojensa mukaan sopimus oli tehty ennen Pekingin olympialaisia ja näin ollen myös ennen Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, joten Aaltonen ei siirtynyt joukkueeseen. Kesäkuussa hän teki kaksivuotisen sopimuksen Sveitsin National Leaguessa pelaavan EHC Klotenin kanssa.

Joulukuussa 2024 Aaltonen antoi kokaiinia sisältäneen dopingnäytteen. Hän sai tapauksesta 1058 euron sakot, kuukauden urheilun toimintakiellon ja dopingrikkeen tultua ilmi tammikuussa 2025 EHC Kloten purki Aaltosen pelaajasopimuksen.

 Maajoukkueura 

Aaltonen edusti Suomea Pekingin olympiakisoissa 2022, jolloin hän voitti kultaa. Aaltonen pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2017. Vuoden 2022 turnauksen lopullisesta joukkueesta hän putosi viimeisten joukossa, kun Mikael Granlund liittyi Suomen joukkueeseen. Yhteensä Aaltonen on pelannut 50 A-maaottelua tehopistein 16+14=30.Tilanne 18.12.2022 Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 3. marraskuuta 2016 Karjala-turnauksessa Hartwall Arenalla Venäjää vastaan. Aaltonen merkittiin Suomen kolmosketjun oikeaan laitaan Joonas Kemppaisen ja Mika Pyörälän viereen. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa ylivoimalla. Aaltoselle aukesi paikka turnaukseen Teemu Hartikaisen loukkaantumisen myötä. Hänet nimettiin seuraavan kerran A-maajoukkueeseen runsas kuukausi myöhemmin Channel One Cupiin, jonka piste- ja maalipörssin hän voitti tehoilla 4+1=5.

Aaltonen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Noista jälkimmäinen turnaus päättyi hänellä nilkkavamman takia avausotteluun Latviaa vastaan, jossa Aaltonen onnistui tekemään ennen loukkaantumistaan tehot 2+1=3. Hän voitti myös 75% kaikista aloituksistaan, mikä jäi koko turnauksen parhaaksi lukemaksi. Aaltonen palkittiin Suomen ottelun parhaana pelaajana.

Aaltonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hän jakoi neljällä osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin voiton Joel Armian ja Miikka Salomäen kanssa. Aaltonen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010. Hän on kuulunut sekä alle 20-vuotiaiden että alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon.

 Muuta 
Aaltonen on kolmannen polven pääsarjakiekkoilija. Hänen isänsä Ari Aaltonen pelasi SM-liigaa puolustajana kahden ottelun verran Porin Ässissä kaudella 1981–1982, mutta suurimman osan urastaan kuitenkin I-divisioonaa Joensuun Kiekko-Pojissa. Ari Aaltonen valmensi Miroa useita vuosia Jokipoikien junioreissa. Arin isä Heikki Aaltonen pelasi 1950-luvulla hyökkääjänä SM-sarjaa Rauman Lukossa.

Miro Aaltosen sisaret Reetu ja Anniina ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Hän harrasti lapsena myös jalkapalloa.

Huhtikuussa 2020 Aaltonen liittyi osaksi kasvattajaseuransa Jokipoikien Mestis-joukkueen seitsemänhenkistä taustaryhmittymää, joka osti seuran taustayhtiö Mehtimäki Oy:n. Samalla seura yhdistyi II-divisioonassa pelanneen Karjalan Koplan kanssa sekä palasi alkuperäiseen Joensuun Kiekko-Pojat -nimeensä.

 Tilastot 
 2009–2010  Blues  A-SM  40  12  15  27  18  –  –  –  –  – 2010–2011  Blues  A-SM  12  3  5  8  6  13  5  6  11  2 2011–2012  Blues  A-SM  14  10  17  27  14  4  2  3  5  2        JMM  7  1  3  4  0   Blues  SM-liiga  26  1  1  2  2  10  1  1  2  2   Jokipojat  Mestis  4  2  3  5  0  –  –  –  –  – 2012–2013  Blues  A-SM  –  –  –  –  –  8  4  9  13  4        JMM  1  2  1  3  0   Blues  SM-liiga  32  11  5  16  22  –  –  –  –  – 2013–2014  Blues  SM-liiga  60  13  16  29  12  7  3  4  7  0 2014–2015  Blues  SM-liiga  57  16  21  37  14  4  1  1  2  0 2015–2016  Kärpät  SM-liiga  58  15  20  35  51  8  0  3  3  0 2016–2017  Vitjaz Podolsk  KHL  59  19  25  44  38  4  0  0  0  7        MM  8  0  0  0  2 2017–2018  Toronto Marlies  AHL  64  20  23  43  24  20  4  9  13  6  2018–2019  Vitjaz Podolsk  KHL  61  19  23  42  20  4  0  0  0  4 2019–2020  Vitjaz Podolsk  KHL  34  9  15  24  8  –  –  –  –  –   SKA Pietari  KHL  11  2  2  4  2  4  0  0  0  0 2020–2021  SKA Pietari  KHL  35  10  9  19  10  –  –  –  –  – 2021–2022  Vitjaz Podolsk  KHL  44  10  32  42  10  –  –  –  –  –        OK  6  3  1  4  2 2022–2023  EHC Kloten (A)  NL  51  19  30  49  20  3  0  2  2  2 2023–2024  EHC Kloten (A)  NL  46  9  14  23  18  –  –  –  –  – 2024–2025  EHC Kloten (A)  NL  36  20  15  35  18  –  –  –  –  – 5 kautta  yhteensä  KHL  244  69  106  175  88  12  0  0  0  11 5 kautta  yhteensä  SM-liiga  233  56  63  119  101  29  5  9  14  2 3 kautta  yhteensä  NL  133  48  59  107  56  3  0  2  2  2 1 kausi  yhteensä  AHL  64  20  23  43  24  20  4  9  13  6

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Suomalaiset olympiavoittajat
Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut suomalaiset
Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut jääkiekkoilijat
Luokka:Anaheim Ducksin varaamat pelaajat
Luokka:Vuonna 1993 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt