Walter Warlimont

Walter Warlimont (3. lokakuuta 1894 Osnabrück – 9. lokakuuta 1976 Kreuth) oli saksalainen kenraali toisessa maailmansodassa. Warlimont tunnetaan kenties parhaiten siitä, että hän oli yksi niistä haavoittuneista upseereista, jotka selvisivät hengissä heinäkuun 20. päivän salaliittoon liittyvästä räjähdyksestä, jossa tehtävänä oli Adolf Hitlerin salamurha.

Ensimmäinen maailmansota
Walter Warlimont osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, jossa hän palveli vänrikkinä. Sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan Saksan armeijassa. Vuonna 1936 hänet ylennettiin jo everstiluutnantiksi. Warlimont siirtyi vuonna 1938 26. kranaatinheitinrykmentin komentajaksi. Tuolloin hänet oli ylennetty everstiksi.

Toinen maailmansota
Vuonna 1938 Warlimont tuli Wilhelm Keitelin johtamaan pääesikuntaan, jossa hän vuosina 1939−44 toimi esimiehensä, operatiivisen osaston päällikön Alfred Jodlin varamiehenä. Helmikuussa 1943 Warlimont vieraili Tunisiassa keskustelemassa Erwin Rommelin kanssa Afrikan sotaretken jatkamisesta.

Operaatio Valkyrie
20. heinäkuuta 1944 sattuneen Hitlerin salamurhayrityksen aikana sattuneesta räjähdyksestä Warlimont selvisi hengissä. Warlimont kärsi räjähdyksen seurauksena aivotärähdyksestä. Vain kaksi päivää salamurhayrityksen jälkeen Warlimont matkusti Ranskaan tapaamaan Erwin Rommelia, joka oli vain viikkoa aikaisemmin haavoittunut liittoutuneiden lentokonehyökkäyksessä.

Sodan jälkeen
Walter Warlimont pidätettiin osallisena juutalaisvainoihin toisen maailmansodan aikana ja tuomittiin 1948 Nürnbergissä elinkautiseen vankeusrangaistukseen.  Hänet armahdettiin kuitenkin jo vuonna 1957 ja vapautettiin Landsbergin vankilasta. Hän kirjoitti muun muassa kirjan vuonna 1962 Hitlerin päämajassa 1939–1945 ().

Walter Warlimont kuoli Kreuthissa Saksassa 82-vuotiaana lokakuussa 1976.

Luokka:Saksalaiset kenraalit
Luokka:Vuonna 1894 syntyneet
Luokka:Vuonna 1976 kuolleet