Kutsumuskohtalo

Kutsumuskohtalo () oli 1800-luvun yhdysvaltalainen uskomus, jonka mukaan Yhdysvalloilla oli kohtalona laajeta Pohjois-Amerikan mantereen halki.  

Termin esitti ensimmäisenä journalisti John O'Sullivan vuonna 1845 The United States Magazine and Democratic Review’n julkaisemassa anonyymissa artikkelissa, jossa hän puolusti "sallimuksen" Yhdysvalloille antamaa kohtaloa laajentua yli mantereen ja mahdollistaa kasvavan kansakunnan vapaa kehittyminen. Kyseisessä artikkelissa kutsumuskohtalo mainitaan ensimmäistä kertaa. Nykyään historioitsijat pitävät mahdollisena, että artikkelin todellinen kirjoittaja oli yksi ensimmäisistä amerikkalaisista poliittisista naiskirjoittajista, Jane Eliza McManus.Hodgson, Godfrey: The Myth of American Exceptionalism, s. 50–51. New Haven and London: Yale University Press, 2009. 1840-luvun Yhdysvalloissa laajentumista länsirannikolle asti kannatettiin yleisesti. Laajentumisen vei loppuun vuonna 1844 presidentiksi valittu James K. Polk.  

Helsingin yliopiston Yhdysvaltain tutkimuksen professori Markku Henrikssonin mukaan kutsumuskohtalo on ollut enemmänkin vain oikeutus, joka on annettu paljon raadollisempien pyrkimysten saavuttamiseksi tehdyille toimille. Kutsumuskohtalo ei myöskään ollut yhteiskunnan lävistävä todellinen aate, vaan Henriksson katsoo sen olleen voittajien, valkoisten anglosaksien, henkistä rekvisiittaa. Maan vähemmistöjen, kuten esimerkiksi intiaanien, mustien ja muiden, näkökulmasta katsottuna kansakunnan linja on näyttänyt usein toisenlaiselta.Valtonen, Pekka: KIRJAT: Eripuraisista siirtokunnista supervallaksi Markku Henrikssonin yleisesitys ulottuu George Bushin aikaan  Helsingin Sanomat, 12.9.1990. Viitattu 19.11.2013. 

Katso myös
 Kolonialismi
 Jingoismi

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yle – Yhdysvaltain kutsumuskohtalo
 John O’Sullivan, ”Annexation,” United States Magazine and Democratic Review 17, no.1 (July-August 1845): 5–10  

Luokka:Yhdysvaltain historia
Luokka:Yhdysvaltain poliittinen historia
Luokka:Nationalismi Yhdysvalloissa