Lee Goren

Lee Goren (s. 26. joulukuuta 1977 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 67 runkosarja- ja viisi playoff-ottelua NHL:ssä tehopistein 5+4=9. Jäähyminuutteja kertyi 44. Goren pelasi suurimman osan Pohjois-Amerikan urastaan kuitenkin AHL:ssä. Hän urallaan myös Ruotsissa Sveitsissä, Suomessa ja Saksassa.

Pelityyli
Isokokoinen ja oikealta pelaava Goren oli lähtökohtaisesti laitahyökkääjä, mutta hän osasi pelata myös keskellä. Goren oli pelityyliltään voimahyökkääjä, jonka vahvuudet olivat taklaamisessa, laukauksessa ja kahden suunnan pelaamisessa. Hänen heikkouksiinsa kuuluu luistelu, heikohko pelisilmä ja epätasaisuus. Gorenia pidettiin toisinaan myös vaikeana persoonana ja kanssapelaajana.Lee Goren - Linköping - SHL - Jatkoaika.com - Kaikki jääkiekosta

Ura
Junioriura ja yliopistovuodet
Gorenin kasvattajaseura oli hänen kotikaupunkinsa joukkue Winnipeg Wild. Hän pelasi kaudella 1995–1996 lähinnä SJHL-joukkue Minot Top Gunsissa, mutta myös kaksi WHL-ottelua Saskatoon Bladesissa. Goren ei pelannut kaudella 1996–1997, sillä CHL:stä siirtynyt pelaaja on edustuskelvoton NCAA:han. Välivuodesta huolimatta Boston Bruins varasi hänet kolmannella kierroksella 63. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1997. 

Goren palasi kaukaloihin kaudeksi 1997–1998 ja pääsi pelaamaan Pohjois-Dakotan yliopistojoukkueessa. Vuosina 1998 ja 2000 hän voitti NCAA:n mestaruuden ja valittiin noista jälkimmäisenä koko lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Goren valittiin WCHA:n kolmanteen tähdistökentälliseen vuonna 1999 ja toiseen tähdistökentälliseen vuonna 2000 sekä molempina vuosina sarjan akateemiseen tähdistökentälliseen. Viimeisellä yliopistokaudellaan 1999–2000 hän voitti tehoilla 34+29=63 NCAA:n maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi.

Ammattilaisura
NHL-vuodet
Kaudeksi 2000–2001 Goren siirtyi hänet varanneen Boston Bruinsin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan sen farmijoukkue Providence Bruinsissa, AHL:ssä. Goren pelasi myös 21 NHL-ottelua tehden kaksi maalia. Kauden 2001–2002 hän pelasi kokonaan Providencessa, mutta kolmas kausi 2002–2003 oli siellä Gorenille läpimurto AHL:ssä, kun 65 runkosarjaottelussa syntyivät tehot 32+37=69. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Andy Hilbertin ja Matt Herrin jälkeen. NHL:n puolella Goren pelasi 14 runkosarjaottelua tehoin 2+1=3 sekä viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä.

Goren ei saanut Bostonissa lopullista NHL-paikkaa, joten hän siirtyi vapaana agenttina 1+1-vuotisella sopimuksella kaudeksi 2003–2004 Florida Panthersin organisaatioon. Gorenin esitykset jäivät sielläkin vain kahden NHL-ottelun mittaiseksi, mutta Panthersin farmijoukkue San Antonio Rampagessa joukkueen kapteenina toiminut Goren oli tehoilla 27+22=49 paras maalintekijä sekä toiseksi paras pistemies Denis Švidkin jälkeen. Heinäkuussa 2004 hän teki vapaana agenttina 1+1-vuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa, NHL-kautta 2004–2005 ei pelattu työsulun takia. Goren pelasi koko kauden AHL-joukkue Manitoba Moosessa, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli Peter Sarnon jälkeen tehoilla 32+30=62. Kevään 2005 pudotuspeleissä Goren teki kymmenen maalia, jotka jäivät Moosen historian ennätykseksi. Ainoastaan Michael Grabner teki yhtä monta playoff-maalia kevään 2010 pudotuspeleissä.

Syksyn 2005 harjoitusleirin päätteeksi Goren sai paikan Canucksin NHL-joukkueesta, jossa hän aloitti kauden 2005–2006. Goren pelasi 28 NHL-ottelua tehoin 1+2=3, kunnes hänet palautettiin vuodenvaihteessa takaisin farmiin. Goren pelasi Moosessa koko loppukauden ja teki 42 ottelussa 22 maalia, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä Jesse Schultzin jälkeen. Kaudella 2006–2007 Goren pelasi kaksi NHL-ottelua ja oli tehoilla 26+42=68 Moosen kolmanneksi paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä.

Siirtyminen Eurooppaan
Kaudeksi 2007–2008 Goren siirtyi yksivuotisella sopimuksella Ruotsiin ja Elitserien-joukkue Skellefteå AIK:hon. Hän oli tehoilla 16+20=36 joukkueen toiseksi paras pistemies Anders Söderbergin jälkeen. Kaudeksi 2008–2009 Goren siirtyi pelaamaan samaa liigaa kaksivuotisella sopimuksella Färjestads BK:hon. Hän pelasi verotussyistä ensimmäisen kuukauden lainalla Sveitsin National League A:n EV Zugissa. Goren oli 18 osumallaan Färjestadin paras maalintekijä Rickard Wallinin kanssa ja 129 jäähyminuutillaan hän sijoittui koko Elitserienin jäähypörssissä toiseksi HV71:ssä ja Södertälje SK:ssa pelanneen Yared Hagosin jälkeen. Goren voitti keväällä 2009 Ruotsin-mestaruuden.

Goren aloitti toisen Färjestad-kautensa 2009–2010 edellisen tapaan myös ns. artistisopimuksella. Hän teki elokuussa 2009 lokakuun loppuun asti ulottuvan sopimuksen SM-liigajoukkue Tapparan kanssa. Goren teki joukkueessa lähes piste per peli -tahdilla 12 ottelussa tehot 3+8=11. Färjestadissa hän pelasi kuitenkin edelliskautta heikommin ja teki 16 ottelussa tehot 1+4=5. Tammikuussa 2010 Goren uhkaili kovin sanoin hakata häntä Facebookissa arvostellun kannattajan, mutta pyysi omien sanojensa mukaan sittemmin joukkueeltaan anteeksi. Tammikuussa 2010 Färjestad kauppasi Gorenin National League A:n SC Berniin vaihdossa Ľuboš Bartečkoon. Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden.

Kaudeksi 2010–2011 Goren siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Straubing Tigersiin. Hän oli runkosarjan päätyttyä tehoilla 12+26=38 joukkueen toiseksi paras pistemies Derek Hahnin jälkeen, mutta Goren palasi kuitenkin siirtorajan kynnyksellä loppukaudeksi SC Berniin. Kesäkuussa 2011 hän palasi yksivuotisella sopimuksella Skellefteå AIK:hon. Goren oli kaudella 2011–2012 tehoilla 11+28=39 joukkueen paras syöttäjä Bud Hollowayn kanssa sekä toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Goren voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa.

Heinäkuussa 2012 Goren teki vuoden mittaisen sopimuksen SM-liigajoukkue Pelicansin kanssa. Marraskuussa hän sai yllättäen kuitenkin potkut joukkueesta tehtyään 13 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12, joilla Goren jakoi ennen Karjala-turnauksen ajan pidettyä maaottelutaukoa Pelicansin sisäisen pistepörssin toisen sijan Pekka Jormakan ja Tommi Paakkolanvaaran kanssa. Hän teki varsin hyvät tehopisteet, mutta Pelicansin toimitusjohtaja Ilkka Kaarnan mukaan joukkueen suuripalkkaisimmat pelaajat saavat lähteä, jos joukkue ei menesty. Pelicansin alkukausi 2012–2013 tämän osoittikin. Gorenin lähtöä joukkueesta epäiltiin myös riitaisaksi, kuten hänen aiempaa lähtöään Färjestadista. Gorenin lähdön syy todettiin kuitenkin lähinnä vain taloudelliseksi. Noin kaksi viikkoa myöhemmin hän teki loppukauden kattaneen sopimuksen Elitserien-joukkue Linköpings HC:n kanssa. Kauden päätteeksi Linköping ilmoitti, ettei aio uusia Gorenin sopimusta. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2013.

Maajoukkueura
Goren edusti Kanadaa Deutschland Cupissa vuonna 2011.

Pelaajauran jälkeen
Kaudella 2013–2014 Goren toimi NCAA Division III:ssa St. Olaf Collegen yliopistojoukkueen apuvalmentajana ja kaudella 2014–2015 NAPHL:n B-junioriliigassa Minnesota Revolutionin päävalmentajana.

Tilastot
 1994–1995  Winnipeg Warriors  MMHL  31  19  31  50  50  -  -  -  -  - 1995–1996  Minot Top Guns  SJHL  56  25  35  60  -  12  5  20  25  -   Saskatoon Blades  WHL  2  0  0  0  2  -  -  -  -  - 1996–1997  ei pelannut                        1997–1998  Univ. of North Dakota  NCAA  29  3  13  16  26  -  -  -  -  - 1998–1999  Univ. of North Dakota  NCAA  38  26  19  45  20  -  -  -  -  - 1999–2000  Univ. of North Dakota  NCAA  44  34  29  63  42  -  -  -  -  -  2000–2001  Providence Bruins  AHL  54  15  18  33  72  17  5  2  7  11   Boston Bruins  NHL  21  2  0  2  7  -  -  -  -  - 2001–2002  Providence Bruins  AHL  71  11  26  37  121  2  0  0  0  0  2002–2003  Providence Bruins  AHL  65  32  37  69  106  3  0  1  1  0   Boston Bruins  NHL  14  2  1  3  7  5  0  0  0  5 2003–2004  San Antonio Rampage  AHL  65  27  22  49  72  -  -  -  -  -   Florida Panthers  NHL  2  0  1  1  0  -  -  -  -  - 2004–2005  Manitoba Moose  AHL  79  32  30  62  117  14  10  3  13  23 2005–2006  Manitoba Moose  AHL  42  22  19  41  84  13  3  7  10  27   Vancouver Canucks  NHL  28  1  2  3  30  -  -  -  -  - 2006–2007  Manitoba Moose  AHL  72  26  42  68  86  13  4  5  9  16   Vancouver Canucks  NHL  2  0  0  0  0  -  -  -  -  - 2007–2008  Skellefteå AIK  Elitserien  47  16  20  36  73  5  1  0  1  14  2008–2009  EV Zug  NLA  9  5  6  11  10  -  -  -  -  -   Färjestads BK  Elitserien  37  18  13  31  129  12  4  0  4  6  2009–2010  Tappara  SM-liiga  12  3  8  11  42  -  -  -  -  -   Färjestads BK  Elitserien  16  3  2  5  65  -  -  -  -  -   SC Bern  NLA  9  0  4  4  14  6  4  2  6  8  2010–2011  Straubing Tigers  DEL  34  12  26  38  26  -  -  -  -  -   SC Bern  NLA  1  0  1  1  2  7  1  3  4  27 2011–2012  Skellefteå AIK  Elitserien  51  11  28  39  40  14  5  8  13  22 2012–2013  Pelicans  SM-liiga  13  4  8  12  30  -  -  -  -  -   Linköpings HC  Elitserien  24  2  4  6  48  8  2  2  4  2 5 kautta  yhteensä  NHL  67  5  4  9  44  5  0  0  0  5 6 kautta  yhteensä  AHL  448  165  194  359  658  62  22  18  40  67 5 kautta  yhteensä  Elitserien  175  50  67  117  355  39  12  10  22  44 3 kautta  yhteensä  NLA  19  5  11  16  26  13  5  5  10  35 2 kautta  yhteensä  SM-liiga  25  7  16  23  72  -  -  -  -  - 1 kausi  yhteensä  DEL  34  12  26  38  26  -  -  -  -  -

Lähteet

Viitteet

Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Luokka:Vuonna 1977 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt