Kharon (Lukianos)

Kharon eli Tähystäjät (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri ihmiselämästä.

Teoksessa Haadeen lautturi Kharon jättää lauttansa hetkeksi ja astuu maan päälle uteliaana näkemään, millaista ihmisten elämä on ja mitä he puhuvat keskenään; hänhän kohtaa heidät muutoin vain kuolleena. Kharonin oppaana toimii Hermes-jumala. Maan päällä Kharon ja Hermes kohtaavat muun muassa Kroisoksen ja Solonin keskustelemasta siitä, onko kullalla mitään oikeaa arvoa. Solon pilkkaa sitä, että Kroisos on lahjoittanut suuren määrän kultaa Apollonin temppeliin Delfoihin; eiväthän jumalat tarvitse kultaa. Sitä paitsi Kroisokselle itselleen rauta olisi kultaa hyödyllisempää sodassa Kyyrosta vastaan.Lampén 1924, s. 126–130.

Tämän jälkeen Kharon ja Hermes seuraavat kaupungissa levottomina hyörivien ihmisten vilinää. Kaikkia ihmisiä seuraavat varjoina heidän toiveensa, huolensa, tietämättömyytensä ja typeryytensä, vihansa, kateutensa sekä muut intohimot. Ihmiset kasaavat itselleen rikkauksia ja riitelevät niistä. Kuitenkin jokaisen ihmisen elämä on ikään kuin ohuen langan varassa, eikä kukaan voi viedä mitään mukanaan kuoltuaan; Kharon huomauttaa, että hänen lautassaan kaikki ovat yhtä alastomia kuin syntyessään.Lampén 1924, s. 131–133.

Tämän jälkeen Kharon ihmettelee ihmisten hautaustapoja. Ihmiset voitelevat hautakiviä, koristelevat niitä kukilla ja uhraavat niillä ruokaa ja hunajaviiniä, vaikka kuolleet eivät koskaan nouse ylös manalaan jouduttuaan. Lopuksi Hermes esittelee Kharonille kerran niin suuria kaupunkeja, kuten Ninive ja Troija, jotka ovat kuitenkin tuhoutuneet, sillä kaupungit kuolevat niin kuin ihmisetkin.Lampén 1924, s. 134–136.

Ernst Lampén on suomentanut teoksen lyhennellen (Otava 1924).

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 

 Lukianos: Karon maailmaa tähystämässä. Teoksessa 

 Aiheesta muualla 

 Lucian: Charon 
 Lucian: Charon sive contemplantes, 1811  
 Lukianos: Charon () 

Luokka:Lukianoksen teokset