Sanni Grahn-Laasonen

Sanni Kaisa Grahn-Laasonen (o.s. Grahn, s. 4. toukokuuta 1983 Forssa) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Orpon hallituksen sosiaaliturvaministerinä 20. kesäkuuta 2023 lähtien. Aiemmin Grahn-Laasonen on ollut Sipilän hallituksen opetusministeri vuosina 2015–2019 ja kulttuuriministeri vuosina 2015–2017 sekä Stubbin hallituksen ympäristöministeri 2014–2015. Hän on toiminut kokoomuksen kansanedustajana Hämeen vaalipiiristä vuodesta 2011.

Grahn-Laasonen on Forssan kaupunginvaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän on ollut myös kokoomuksen varapuheenjohtaja.

 Tausta 

Grahn-Laasonen on kotoisin Forssasta ja hän kirjoitti ylioppilaaksi Forssan yhteislyseosta vuonna 2002. Grahn-Laasonen toimi Suomen Lukiolaisten Liiton liittohallituksessa vuonna 2002 ja liiton varapuheenjohtajana 2003.

Grahn-Laasonen valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2011. Hän työskenteli 5,5 vuotta toimittajana, uutispäällikkönä ja Tukholman-kirjeenvaihtajana Iltalehdessä. Vuosina 2009-2011 hän toimi ulkoministeri Alexander Stubbin lehdistöavustajana.

 Poliittinen ura 

Eduskuntaan Grahn-Laasonen valittiin 5 866 äänellä Hämeen vaalipiiristä vuoden 2011 vaaleissa. Ennen ministeriyttä hän oli työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan sekä sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsen ja Kelan valtuutettu. Joulukuussa 2012 Grahn-Laasonen jätti Ylen ja Veikkauksen välisestä yhteistyöstä kirjallisen kysymyksen, mistä syntynyt keskustelu johti toukokuussa 2013 Viestintäviraston päätökseen kieltää lottoarvonnan esittäminen Ylen kanavilla.

Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Grahn-Laasonen valittiin Forssan kaupunginvaltuustoon 378 äänellä. Kaudella 2013–2016 hän oli kaupunginvaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja ja Hämeen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Maakuntavaltuuston puheenjohtajuuden Grahn-Laasonen jätti 2014 valtioneuvoston jäsenyyden aiheuttaman mahdollisen esteellisyyden vuoksi.

Keväällä 2014 Grahn-Laasonen toimi Henna Virkkusen kampanjapäällikkönä eurovaaleissa. Kesäkuun 2014 puoluekokouksessa hänet valittiin kokoomuksen kolmanneksi varapuheenjohtaksi. Syyskuussa 2014 Grahn-Laasonen nousi ympäristöministeriksi vihreiden erottua hallituksesta. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Grahn-Laasonen valittiin jatkokaudelle 7 556 äänellä. Hänet valittiin Sipilän hallituksen opetus- ja kulttuuriministeriksi. Hänen kaudellaan keskustelua ovat herättäneet erityisesti koulutusleikkaukset.

Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Grahn-Laasonen uusi kansanedustajan paikkansa saatuaan kaikkiaan 7 419 ääntä. Hän toimi vaalikaudella muun muassa valtiovarainvaliokunnan ja talousvaliokunnan jäsenenä sekä vuosina 2021-2023 talousvaliokunnan puheenjohtajana.

Eduskuntavaaleissa 2023 Grahn-Laasonen sai 7 003 ääntä ja tuli valituksi neljännelle kaudelleen. Hän johti hallitusneuvotteluissa Kasvun kaava -työryhmää, joka käsitteli mm. yrittäjyyteen ja omistajuuteen liittyvää politiikkaa. 20. kesäkuuta 2023 Grahn-Laasonen aloitti Orpon hallituksen sosiaaliturvaministerinä. Hänen vastuullaan ovat sosiaaliturva-asiat työttömyysturvaa lukuun ottamatta sekä päihdepolitiikka ja tasa-arvoasiat.

 Vaalimenestys 

 Eduskuntavaalit Vuosi  Vaalipiiri  Äänet  Tulos  Lähde 2011  Häme     rowspan=4    2015      2019      2023      Kuntavaalit Vuosi  Kunta  Äänet  Tulos  Lähde 2012  Forssa     rowspan=3    2017      2021      Aluevaalit Vuosi  Alue  Äänet  Tulos  Lähde 2022  Kanta-Häme       

 Näkemykset 
 Arvot 
Grahn-Laasonen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-oikeistoon. Ylen vaalikoneessa Grahn-Laasonen ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. Helsingin Sanomien vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Grahn-Laasonen on kallellaan liberaalivihreyteen (GAL). HS:n vaalikoneeseen Grahn-Laasosen antamisssa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin oikeistolaiset mielipiteet.

 Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka 
Grahn-Laasonen äänesti eduskunnassa sukupuolineutraalin avioliittolain puolesta marraskuussa 2014.

 Kannanotot 
Grahn-Laasonen on kritisoinut valtion harjoittamaa liiallista sääntelyä. Elokuussa 2013 hän julkaisi kokoomuksen kansanedustaja Lasse Männistön kanssa pamfletin, jossa listattiin 46 turhaa lakia tai sääntöä. Helsingin Sanomat kuitenkin uutisoi, että Grahn-Laasonen ja Männistö olivat itse äänestäneet eduskuntaryhmänsä mukana joidenkin sellaisten lakien puolesta, joita moittivat turhiksi. Syksyllä 2014 Grahn-Laasonen alkoi johtaa puolueiden välistä sääntelynpurkutyöryhmää.

Ympäristöministerinä Grahn-Laasonen kertoi olevansa valmis harkitsemaan vesivoiman lisäämistä ja turpeen verotuksen keventämistä. Ennen valintaansa ministeriksi Grahn-Laasonen toimi vesivoimayhtiö Kemijoki Oy:n hallintoneuvostossa vuosina 2012–2014, mikä herätti keskustelua intressiristiriidoista. Lokakuussa 2014 Grahn-Laasonen keskeytti pitkään vireillä olleen soidensuojeluohjelman pyrkimyksenään selvittää vapaaehtoisen suojelun painottamisen mahdollisuutta.

 Yksityiselämä 

Grahn-Laasosen isä on Forssan Lehden entinen päätoimittaja Kari Grahn. Sanni Grahn avioitui Arttu Laasosen kanssa 2009. Heillä on vuonna 2013 syntynyt tytär ja vuonna 2020 syntynyt poika.

 Tunnustukset 

Grahn-Laasoselle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkki.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Kotisivut


Luokka:Nykyiset kansanedustajat
Luokka:Suomen kulttuuriministerit
Luokka:Suomen opetusministerit
Luokka:Suomen ympäristöministerit
Luokka:Suomen nykyiset ministerit
Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Luokka:Forssan kaupunginvaltuutetut
Luokka:Kanta-Hämeen aluevaltuutetut
Luokka:Hämeen vaalipiiri
Luokka:Suomalaiset toimittajat
Luokka:Erityisavustajat
Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat
Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt