Mercedes-Benz W111

Mercedes-Benz W111 on Daimler-Benzin vuosina 1959–1971 valmistama Mercedes-Benz-loistoautomalli. Yhteensä autoja valmistettiin 370 807 kappaletta sedan, coupé ja cabriolet-malleina. Sarjan edeltäjiä olivat ponttooni-malliston Mercedes-Benz W180, W128 ja W105. Sarjan 220 Sb- ja 220 SEb-mallien seuraaja oli vuosina 1965-1972 valmistettu Mercedes-Benz W108, 220 b-mallin jatkaessa tuotannossa vuoteen 1968 asti 230 S-mallina uudella moottorilla varustettuna.

Autosta valmistettiin myös samaa pohjalevyä ja korirakennetta käyttäen ylellisemmin varusteltua Mercedes-Benz W112-mallia sekä pienempää siipimallista Mercedes-Benz W110. W111 on myös W112-sarjan ohella nykyiseen S-sarjaan suuresti vaikuttanut Mercedes-Benzin automalli.

Siipimalliset W111, W112 ja W110 saivat lempinimen Heckflosse () niiden perämuotoilun johdosta.

 Kehittely 
 Muotoilu ja turvallisuus 
Mercedes-Benz esitteli vuonna 1959 Frankfurtin autonäyttelyssä uuden 6-sylinteriset ponttooni-mallit korvaavan sedanin, W111:n. Sedan-mallien muotoilusta vastasi Friedrich Geiger ja coupé/cabriolet-mallien muotoilusta vastasi Geigerin alaisena työskennellyt Paul Bracq. Bracqin hillitty muotoilukieli tuli vaikuttamaan suuresti 60-luvun Mercedes-Benz -malleihin, kuten 600 Großer Mercedes, 230SL Pagoda ja W108/W109.

Muotoilun lähtökohtana oli ollut matkustamon kasvattaminen ajomukavuuden ja näkyvyyden parantamiseksi ponttooni-malleihin verrattuna. Ikkunapinta-ala kasvoi 35% edeltäneistä malleista, myös matkustamon ilmanvaihtoa parannettiin lisäämällä poistoilman venttiilit C-pilareihin. Auton turvallisuus-suunnittelussa oli otettu ensimmäisenä maailmassa käyttöön Béla Barényin kehittelemät, Mercedes-Benzin vuonna 1952 patentoimat kolaritilanteessa asteittain kokoonpuristuvat törmäysvyöhykkeet.

Ajoneuvon kori oli jaettu kolmeen vyöhykkeeseen: vankasti rakennettua matkustamoa suojasi takana pitkä, 50% ponttooni-malleista kasvanut runsas tavaratila ja edessä pitkä moottoritila. Matkustamon ja ohjaamon suunnittelussa oli kolariturvallisuus huomioitu käyttämällä mahdollisimman pehmeitä materiaaleja, asentamalla kytkimet ja säätimet syvennöksiin etukonsolissa, varustamalla taustapeili katosta helposti irtoavalla jalustalla ja käyttämällä uutta keskeltä pehmustettua ja osumasta kokoonpainuvaa ohjauspyörää.

Muotoilun päämääriä oli tunnistettavan Mercedes-Benz-tyylin säilyttäminen, sisäinen rakenteellinen suunnittelu törmäysvyöhykkeiden sisällyttämiseksi ja ripaus italialaista designia.

Keulan muotoilu yhdisti tutun mersu-maskin uudempien vuonna 1957 300 SL Roadsterissa esiteltyjen ovaalinmuotoisten pystylyhtyjen kanssa. Pystylyhdyt tulivat olemaan tavanomainen ajovalo-ratkaisu tulevissa malleissa vuoteen 1971 saakka, kunnes vaakasuuntaisia ajovaloja käyttänyt W107-sarja esiteltiin.

Siipien sisällyttäminen auton peräosan muotoiluun oli osa yhtiön pyrkimyksiä vedota Yhdysvaltojen automarkkinoihin 50-luvun siipiperäisten autojen suosion vanassa. Kyseisen trendin hiipuminen 50-luvun lopulla, ennen W111:n julkistamista ei kuitenkaan jäänyt Daimler-Benziltä huomaamatta. Mutta designin ollessa lyöty jo lukkoon ja tuotantolinjojen ollessa toimintavalmiit ei ollut enää aikaa tehdä merkittäviä muutoksia auton muotoiluun. Siipien kromikoristeiden määrä oli riippuvainen mallista: 220b käytti kromia pelkästään siipien takareunassa, 220Sb ja 220SEb käyttivät kromia ylä- ja takareunassa.

Vähemmillä kromikoristeilla ja sirommilla takavaloilla varusteltu perusmalli 220 b:n kori toimi perustana W110:lle, joka julkistettiin 1961 yhdessä ylellisemmän W112-sarjan ja 2-ovisten 220 SEb-mallien kanssa. Daimler-Benz suoritti 10. syyskuuta 1959 ensimmäisen kolaritestinsä käyttäen samaa korisuunnittelua (lyhyempää keulaa) käyttänyttä Mercedes-Benz W110:tä.

 Alusta 
Alusta-ratkaisuna toimi edeltäneissä ponttoonimalleissa esitelty apurunkojen käyttö pyöräntuennassa ja moottorin asennuksessa. Etupyörien apurunkoa oli kuitenkin kehitetty, uuden yksinkertaisemman apurungon ollessa ponttooneissa käytetyn vaakatasoisen, U-muotoisen palkin sijaan poikittain auton pituus-suuntaan nähden asennettu palkki korin pohjassa. Palkki kaartui etupyörältä alaspäin siten, että se alitti moottorin ja kaartui taas ylöspäin toiselle etupyörälle. Apurungon kiinnitys korin pohjaan oli kehittynyt myös aiemmasta kolmesta kiinnityspisteestä kahteen elastiseen kiinnityspisteeseen.

Takapyöräntuennasta vastasi ponttooneissa käytetty nivelöity heiluriakseli, joka oli nyt varustettu tasausjousella akselikuormituksen tasaamiseksi. Jarruina toimi aluksi rumpujarrut, kunnes huhtikuussa 1962 jarruja päivitettiin vaihtamalla eteen levyjarrut ja muuttamalla jarrujärjestelmä 2-piiriseksi.

230 S-mallin korvatessa 220 b:n heinäkuusta 1965 alkaen, malli sai taka-akselin niveleen teräksisen tasausjousen tilalle hydro-pneumaattisen tasausjousen ajokorkeuden säätimen kanssa.

 Moottorit 
Moottorivalikoima koostui pääosin edeltäneiden W180 ja W128-sarjojen 2,2-litraisista kuusisylinterisistä rivimoottoreista, tosin pienien tehoa nostaneiden uudistuksien, kuten uudistetun kaasuttimen ja venttiilikoneiston päivitysten muodossa. 220 b-mallin vuonna 1965 korvannut 230 S perustui korinsa puolesta runsaammin kromikoristeltuun ja suuremmilla takavaloilla varustettuun 220 Sb-malliin, mutta käyttäen suuremmalla iskutilavuudella ja puristus-suhteella varustettua M180-moottoria.

2-oviset 280 SE 3.5-erikoismallit käyttivät 3499cm3 V8-moottoreita.

 Coupé ja cabriolet 
Coupe- ja cabriolet-mallien valmistus jatkui sedan-mallien jälkeen koska sedan-mallit korvanneista W108/W109-sarjoista ei ollut 2-ovista versiota saatavilla, ja tätä markkinarakoa täytettiin W111 ja W112-sarjojen 2-ovisilla malleilla kunnes C107-sarja ilmestyi markkinoille 1971.

 Mercedes-Benz W111 -mallit 

MalliVuosiKorimalliMoottoriIskutilavuusTehoValmistusmäärä220 b  8/1959–8/1965  W111.010  M180.940  R6  2195 cm3  70 kW (95 hv)  69 688220 Sb  8/1959–8/1965  W111.012  M180.941  R6  2195 cm3  77 kW (105 hv)81 kW (108 hv)  161 119220 SEb  8/1959–8/1965  W111.014  M127.982  R6  2195 cm3  88 kW (120 hv)  66 086220 SEb Coupé  2/1961–10/1965  W111.021  M127.984  R6  2195 cm3  88 kW (120 hv)  14 173220 SEb Cabriolet  9/1961–10/1965  W111.023  M127.984  R6  2195 cm3  88 kW (120 hv)  2729230 SKorvasi 220 b:n  7/1965–1/1968  W111.010  M180.947/951  R6  2306 cm3  88 kW (120 hv)  41 107250 SE Coupé  9/1965–12/1967  W111.021  M129.980/981  R6  2496 cm3  110 kW (148 hv)  5259250 SE Cabriolet  9/1965–12/1967  W111.023  M129.980/984  R6  2496 cm3  110 kW (148 hv)  954280 SE Coupé  11/1967–5/1971  W111.024  M130.980/984  R6  2778 cm3  118 kW (158 hv)  3797280 SE Cabriolet  11/1967–5/1971  W111.025  M130.980/984  R6  2778 cm3  118 kW (158 hv)  1390280 SE 3.5 Coupé  11/1969–7/1971  W111.026  M116.980/990  V8  3499 cm3  147 kW (197 hv)  3270280 SE 3.5 Cabriolet  11/1969–7/1971  W111.027  M116.980/990  V8  3499 cm3  147 kW (197 hv)  1232

 Malliston aikajana 
MalliKorityyppi1959196019611962196319641965196619671968196919701971 W111Sedan 220 b 220 Sb 220 SEb 230 SCoupé& Cabriolet 220 SEb 250 SE 280 SE 280 SE 3.5

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

W111
Luokka:F-segmentin autot
Luokka:1950-luvun autot
Luokka:1960-luvun autot
Luokka:1970-luvun autot