Pyökkiorvokki

Pyökkiorvokki (Viola reichenbachiana) on sinikukkainen, lähinnä Euroopassa tavattava orvokkilaji. Suomessa pyökkiorvokki on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN) lajiksi ja se on rauhoitettu Ahvenanmaalla.Punainen kirja 2010, s. 203.Ålands flora 2010, s. 165.

 Ulkonäkö ja koko 
Pyökkiorvokki kasvaa 10–15 cm korkeaksi. Juurakko on lyhyt ja pysty. Kasvi on lehtiruusukkeellinen. Lehden lehtilapa on 2–4 cm leveä ja saman pituinen, herttamainen ja nyhälaitainen. Lehden korvakkeet ovat korkeintaan 1 cm:n pituisia, kapeanpuikeita, ripsihampaisia, hampaat korvakkeiden leveytensä pituisia. Kukan verhiönlisäkkeet ovat hyvin lyhyitä. Teriö on 1,2–1,8 cm pitkä, terälehdet ovat kapeita, sinipunaisia, usein tyveltään tummempia ja ne eivät ole limittäin. Kukan pussimainen kannus on kapea, jokseenkin suora ja väriltään tummansinipunainen. Pyökkiorvokki kukkii Suomessa touko-kesäkuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 159.

Pyökkiorvokki muistuttaa suuresti metsäorvokkia (V. riviniana), jonka kanssa se myös voi risteytyä. Metsäorvokin terälehdet ovat hieman pyökkiorvokkia leveämpiä ja ovat limittäin. Lisäksi metsäorvokin kukan kannus on vaalea ja verhiönlisäkkeet ovat isoja.Den virtuella floran: Lundviol (Viola reichenbachiana) Viitattu 3.3.2011. 

 Levinneisyys 
Pyökkiorvokkia tavataan Espanjan itäosista Italiaan, Kreikkaan ja Ukrainaan, ja pohjoisessa Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Baltian maihin saakka. Lajia tavataan myös Britteinsaarilla ja Kaukasuksen alueella. Euroopan ulkopuolella pyökkiorvokkia tavataan muutamalla alueella Marokossa ja Algeriassa. Suomesta pyökkiorvokki löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1969 Ahvenanmaan Lemlandista ja hieman myöhemmin Maarianhaminasta. Nykyisin lajilta tunnetaan kymmenkunta kasvupaikkaa, joista suurin osa on Lemlandin edustan saarilla. Koska lajia on hankala erottaa metsäorvokista, sillä saattaa olla myös löytämättömiä kasvupaikkoja.Ranta 1997, s. 270. Suomessa pyökkiorvokki kasvaa levinneisyysalueensa äärirajoilla.

 Elinympäristö 
Pyökkiorvokki on tyypillinen kalkkipohjaisten rehevien lehtojen laji. Ahvenanmaalla kasvupaikat ovat pääasiassa pähkinäpensaikoissa. Ahvenanmaalla lajin suurimpana uhkana on kasvupaikkojen umpeenkasvu ja avohakkuut.

 Lähteet 
 Ranta, Pertti: Pyökkiorvokki. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 270.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Toim. Rassi, Pertti & Hyvärinen, Esko & Juslén, Aino & Mannerkoski, Ilpo. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki 2010.
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2018: Pyökkiorvokin levinneisyys Suomessa

 Luontoportti: Pyökkiorvokki (Viola reichenbachiana)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Viola reichenbachiana - pyökkiorvokki
 Pohjolan kasvien pauloissa: Viola reichenbachiana x riviniana – pyökkiorvokki x metsäorvokki

Luokka:58.4 Putkilokasvit
Luokka:Orvokit
Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit