Friedrich Max Müller

Friedrich Max Müller (6. joulukuuta 1823 Dessau – 28. lokakuuta 1900 Oxford) oli saksalais-englantilainen kielitieteilijä ja uskontotieteilijä. Hän kuuluu Intian kielten tutkimuksen uranuurtajiin ja vertailevan uskontotieteen perustajiin.

Max Müller oli runoilija Wilhelm Müllerin ja Adelheid Basedow'n kahdesta lapsesta nuorempi. Säveltäjä Carl Maria von Weber oli hänen kummisetänsä. Kun Max oli kolmivuotias, hänen isänsä kuoli.

Max opiskeli Leipzigin Nikolainkoulussa (Schola Nikolaitana) ja Leipzigin yliopistossa, jossa hänen oppiaineitaan olivat filologia ja filosofia. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä lukuvuonna 1844–1845 ja Pariisissa vuonna 1845 ja perehtyi arabiaan, sanskritiin ja persiaan. Seuraavana vuonna hän muutti Isoon-Britanniaan tutkimaan Itä-Intian kauppakomppanian kokoelmissa olevia sanskritinkielisiä tekstejä. Ajan mittaan hänestä tuli yksi Britannian tärkeimpiä akateemisia Intian-asioiden kommentaattoreita.

Müller alkoi jo 1840-luvulla julkaista itämaisten tekstien käännöksiä, aluksi saksan kieleen ja sittemmin englannin kieleen. Näistä mainittakoon Hitopadeśa (Leipzig 1844), Kālidāsan Meghadūta (Königsberg 1847) ja Rigveda (Lontoo 1849–1874). Hän käytti ensimmäisenä sanskritista omaksuttua sanaa arjalainen (āryā) tarkoittamaan erästä indoeurooppalaista kieliryhmää, indoarjalaisia kieliä, mutta sittemmin sanalla alettiin tarkoittaa pohjoista herrarotua (mm. Arthur de Gobineau), ja se sai rasistista sävyä.

Max Müller oli vuodesta 1851 alkaen Oxfordin yliopiston Christ Churchin jäsen ja työskenteli luennoitsijana ja vuodesta 1854 alkaen kielitieteen professorina. Hän työskenteli myös Bodleiana-kirjaston kokoelmanhoitajana. Vuonna 1868 yliopistoon perustettiin vertailevan teologian professuuri, ja Müller nimitettiin viran ensimmäiseksi hoitajaksi.  Tämä herätti levottomuutta kristillisissä piireissä, koska tällaisen tutkimuksen arveltiin saattavan kristinuskon yleismaailmallisuuden kyseenalaiseksi.

Müller suhtautui mytologioihin antidarwinistisesti: myytit olivat eräänlaista esitiedettä kulttuurin kehityksessä, ja luonnonvoimat olivat vaikuttaneet varhaisimpien uskontojen kehitykseen.

Vuonna 1875 Müller luopui professuuristaan ja keskittyi julkaisemaan tieteellisiä tutkimuksia ja itämaisten pyhien tekstien käännöksiä. Hänen johdollaan julkaistiin 50-osainen Sacred Books of the East (1879–1910). Sarja sisältää hindulaisuuden, buddhalaisuuden, taolaisuuden, kungfutselaisuuden, zarathustralaisuuden, jainalaisuuden ja islamin keskeisimmät tekstit, osa Müllerin käännöksinä.

Max Müllerin puoliso oli Georgina Adelaide Müller. Heidän poikansa Wilhelm Max Müller (1867–1919) oli merkittävä orientalisti.

Teoksia
 Letter to Chevalier Bunsen on the classification of the Turanian languages. London 1854
 Deutsche Liebe. Aus den Papieren eines Fremdlings. Brockhaus, Leipzig 1857
 Essay on comparative mythology. London 1858
 History of ancient Sanskrit literature. London 1859
 Lectures on the science of language 1–2. London 1861–64
 Chips from a German workshop 1–4. London 1868–1875
 Introduction to the science of Religion: Four Lectures. London 1873
 Lectures on the origin and growth of religions as illustrated by the religions of India. London 1878
 Selected essays 1–2. London 1881
 India what can it teach us? London 1883
 Science of Thought. London 1887
 Natural Religion. London 1889
 Physical Religion. London 1891
 Anthropological Religion. London & New York 1892
 Theosophy, or psychological Religion. London 1893
 Contributions to the science of mythology 1–2. London 1897
 Auld Lang Syne 1–2. London 1898.
 The six systems of indian Philosophy. London 1899
 My autobiography: A Fragment. New York 1901
 The Life and Letters of the Right Honourable Friedrich Max Müller 1–2. London 1902.

Kirjallisuutta
 Bosch, Lourens P. van den: Friedrich Max Müller: A Life Devoted to the Humanities. 2002.
 Chaudhuri, Nirad C.: Friedrich Max Müller. Ein außergewöhnliches Gelehrtenleben im 19. Jahrhundert. Draupadi, Heidelberg 2008. 
 Flügge, Manfred: Heinrich Schliemanns Weg nach Troja: Die Geschichte eines Mythomanen. Dtv, München 2001. 
 Klimkeit, Hans-Joachim: Friedrich Max Müller (1823–1900). – Axel Michaels (toim.): Klassiker der Religionswissenschaft: von Friedrich Schleiermacher bis Mircea Eliade, s. 28–40 & 362–364. Beck, München 1997. 
 Schlender, Friedemann: Traumflieger ohne Landeplatz: Max Müller – eine deutsche Legende in Indien. Vistas, Berlin 2000. 
 Stone, Jon R. (toim.): The Essential Max Müller: On Language, Mythology, and Religion.  Palgrave, New York 2002. 

Aiheesta muualla
 Jäger, Hans-Wolf: Müller, Friedrich Max. Neue Deutsche Biographie.

Luokka:Saksalaiset kielenkääntäjät
Luokka:Uskontotieteilijät
Luokka:Brittiläiset kielitieteilijät
Luokka:Vuonna 1823 syntyneet
Luokka:Vuonna 1900 kuolleet