James Hartle

James Hartle (20. elokuuta 1939 – 17. toukokuuta 2023 Sveitsi) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän toimi fysiikan professorina vuodesta 1966 lähtien Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa.

Hartle opiskeli Princetonissa ja väitteli Caltechissa vuonna 1964 nobelisti Murray Gell-Mannin oppilaana.

Työskennellessään vuonna 1983 Chicagon yliopiston Enrico Fermi -instituutissa hän kehitti Hartlen–Hawkingin aaltofunktion yhteistyössä Stephen Hawkingin kanssa. Tämä aaltofunktio on Wheelerin–DeWittin yhtälön ratkaisu, ja Hartle ja Hawking käyttivät sitä kuvaamaan maailmankaikkeuden kvanttimekaanista tilaa alkuräjähdyksen aikaan.

Hartle sai vuonna 2009 Einstein-palkinnon.

 Lähteet 

Aiheesta muualla
Kotisivut UCSB:ssä 

Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot
Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit
Luokka:Vuonna 1939 syntyneet
Luokka:Vuonna 2023 kuolleet