Korpiselän ortodoksinen kirkko

Korpiselän Pyhän Nikolaoksen kirkko oli Korpiselän ortodoksisen seurakunnan pääkirkko Korpiselän kirkonkylässä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Raja-Karjalassa. Nykyisin hylätty ja raunioitunut kirkko sijaitsee Loimolan kunnan pohjoisosassa Suojärven piirissä Venäjällä noin kahden kilometrin päässä Suomen rajasta.

 Rakentaminen 

Vuonna 1789 valmistunut Korpiselän edellinen kirkko ei vastannut enää 1800-luvun lopulla kokonsa puolesta seurakunnan tarpeita, jonka vuoksi päätettiin rakentaa uusi kirkko. Uutta kirkkoa päästiin rakentamaan nopeasti, kun kauppiaspariskunta Saveli ja Maria Koivunen lahjoittivat vuonna 1896 kirkon rakentamiseen 25 000 markkaa, joka oli noin puolet rakentamiskustannuksista.Koponen 1999, s. 79 Kirkon suunnitteli arkkitehti V. I. Barankejeff ja rakennustöitä valvoi rakennusmestari J.V. Mäkinen. Kirkko valmistui vuonna 1898 vanhan kirkon viereenKemppi, Hanna: Seurakuntakirkkojen ja rukoushuoneiden hakemisto, s. 134-135. Teoksessa Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide, 1997. ja samana vuoden lokakuussa piispa Antoni vihki kirkon, joka edeltäjänsä tavoin pyhitettiin Pyhälle Nikolaokselle. Uusi ja vanha kirkko sijaitsivat vierekkäin vuoteen 1903 asti, jolloin vanha kirkko siirrettiin Korpiselän itäosassa sijainneeseen Ägläjärven kylään ja tunnettiin tämän jälkeen Ägläjärven kirkkona.

 Ulkoasu 

Kirkko rakennettiin hirrestä, katto pellistä, julkisivu vuorattiin laudoituksella ja maalattiin keltaiseksi.Kemppi, Hanna: Karjalan ja Petsamon ortodoksisten seurakuntien arkkitehtuuri, s. 104. Teoksessa Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide, 1997. Malliltaan se on ristikirkko, jonka yhden ristivarren päässä on kolminivelinen kellotorni ja ristikeskuksen päällä oli kupolitorni. Kirkon korkeus on kahdeksan metriä, kellotornin 38,5 metriä ja keskikupolin korkeus oli 17,5 metriä. Kellotornin kaksi ensimmäistä kerrosta ovat nelikulmaisia ja niiden päällä on kahdeksankulmainen kellohuone, jonka katto päättyy sipulikupoliin, jonka huipussa oli risti. Myös ristikeskuksen päällä oleva kupolitorni oli kahdeksankulmainen ja sen huipussa oli myös sipulipuli ja risti. Sisäänkäynnit sijaitsevat ristivarsien päissä ja kellotornin alaosassa. Kirkkoa korjattiin vuosina 1927 ja 1931. Tuolloin uusittiin kosteudesta kärsineitä kellotornin puuosia ja ilmeisesti tällöin lisättiin myös pienet puiset katokset julkisivun ikkunoiden päälle ja koristeet ensimmäisen kerroksen räystään alle.

 Sisäosat 
Kirkon ikonit tilattiin Valamon luostarista ja irtaimistoa lahjoitti korpiselkäläiset sukujuuret omaava sortavalalainen kauppiaan rouva Moldakov.Sturm, Päivi: Luovutetun alueen ortodoksinen kirkkotaide, s. 171-173. Teoksessa Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide, 1997. Kirkon ikonostaasi oli matala ja yksikerroksinen. Alttari-ikonin aiheena oli Kristuksen ylösnousemus.Sturm, Päivi: Luovutetun alueen ortodoksinen kirkkotaide, s. 187-188. Teoksessa Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide, 1997. Ikonostaasi koostui neljästä kiilakaarisesta seinämästä. Keskellä olevien kuninkaanovien vasemmalla puolella oli Jeesus-lasta käsivarsillaan pitelevä Jumalanäiti ja oikealla puolella kokovartalokuva siunaavasta Jeesuksesta, joiden lisäksi ikonostaasin sivuosissa oli kuvattu ylienkelit Mikael ja Selafiel, joista jälkimmäinen oli harvinainen aihe ikonostaaseissa. Ehtoollisen asettamisen ikonia ei ollut poikkeuksellisesti sijoitettu ikonostaasiin, vaan se oli ikonostaasin yläpuolella kirkkosalin seinässä. Ehtoollisen asettamisen sivuilla olivat alttarikaarta myötäillen aiheet: Kristuksen hautaanlaskeminen ja ylösnousemus. Alttarin oikeallapuolella olevassa porrasnurkkauksessa oli kastekappeli, jonka taustalla oli isokoinen Jeesus siunaa lapsia taulu. Alttarin vasemmalla puolella oli kärsimyskappeli, jonka taustalla oli isokokoinen Golgata-aihe. Kellotornissa oli kuusi kelloa.

 Kirkon ja irtaimiston kohtalo 

Talvisodassa Neuvostoliitto onnistui valtaamaan vain Korpiselän itäisimmän osan, mutta rauhanteossa 1940 oli suurin osa kunnasta luovutettava, niin myös kirkonkylä. Kirkko jäi hyväkuntoisena vain kahden kilometrin päähän uudesta rajasta. Talvisodan jälkeen neuvostoliittolaiset olivat pitäneet kirkkoa ilmeisesti jonkinlaisena keittiönä ja sen sisäosa olivat nokeentuneet. Kun alue vallattiin takaisin jatkosodassa 1941 korjasi kotiseudulleen palannut Korpiselän väestö kirkon, mutta 1944 kirkko oli jätettävä uudelleen. Tämän jälkeen neuvostoliittolaiset ovat käyttäneet kirkkoa ilmeisesti karjasuojana. Nykyisin rakennus on hylätty ja sen ristikeskiön kupolitorni on romahtanut 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä.

Korpiselän kirkon kellot evakuoitiin jatkosodan vetäytymisvaiheessa. Suurin kello on nykyisin Hoilolan ortodoksisessa kirkossa. Evakuoidut ikonostaasin ikonit päätyivät evakkotaipaleen jälkeen vuosina 1955-1957 entiseen apteekkirakennukseen rakennettuun Kiuruveden ortodoksisen kirkon ikonostaasiin, jossa niiden järjestys säilyi samana kuin Korpiselässäkin. Myös alttari-ikoni sijoitettiin Kiuruveden kirkkoon, mutta ikonostaasin yläpuolista Ehtoollisen asettamista ei sen huonokuntoisuuden vuoksi Kiuruveden kirkkoon sijoitettu. Korpiselän kirkkosalin sivuseinillä olleet neljä isokokoista maalausta sijoitettiin Karjalahden ekumeenisen keskuksen seinille. Korpiselän kirkon ikoneja on luovutettu myös Pielaveden seurakuntaan, Sotkamon rukoushuoneeseen, Siilinjärven ja Lapinjärven kirkkoihin sekä Iisalmen evakkokeskukseen. Korpiselän kirkon kaksi kynttiläkruunua sijoitettiin Kajaanin ja Kiuruveden kirkkoihin.Thomenius 1997, s. 269

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kuva kirkon nykytilasta 

Luokka:Korpiselän kirkkorakennukset
Luokka:Suomen puiset ristikirkot