Hugo (televisio-ohjelma)

Hugo oli suomalainen Yle TV2-kanavalla vuosina 1993–1995 esitetty peliohjelma, joka perustui tanskalaiseen Skærmtrolden Hugo -ohjelmaformaattiin. Ensimmäinen ohjelma esitettiin 17. maaliskuuta 1993, ja viimeinen 12. joulukuuta 1995. Ohjelmaa esitettiin pääsääntöisesti suorana lähetyksenä, mutta alkuaikoina myös toisinaan nauhoitettuna.

Ohjelman ensimmäisenä juontajana toimi Taru Valkeapää vuosina 1993–1994, joka valittiin 45 ehdokkaan joukosta. Ohjelman viimeisenä esitysvuonna 1995 juontajaksi vaihtui Marika Saukkonen.

Ohjelma saavutti Suomessa suuren suosion. Muun muassa juontaja Valkeapäätä on kuvailtu "isien ja poikien suosikiksi". 

Formaatti
Suomeen Hugo-peliohjelman toi ohjelmaa tuottajana ja ohjaajana toiminut Jussi-Pekka Koskiranta tiiminsä (johon kuului muun muassa Pekka Kossila) kanssa. Koskiranta oli seurueineen Tanskassa Kööpenhaminassa katsomassa VHS-nauhoilta ohjelman alkuperäistä tanskalaista että espanjalaista versiota. Yleisradioon oli etsitty uutta innovatiivista koko perheen televisio-ohjelmaa ja Hugo täytti nämä kriteerit. Koko peliformaatti perustui siihen, että Tanskasta tuotiin Tampereelle Yle TV2:n studioiden kameratalliin suurikokoinen tietokonekaappi, jonka sisällä oli peliä pyörittävä Amigan tietokone. Tämän mukana oli myös äänisämplereitä, ja muuta elektronista laitteistoa, joilla tehtiin sisällöstä televisiolähetyskelpoista. Puhelinhybridihoitaja valmisteli lähetykseen osallistuvaa pelaajaa, ja puhelusignaali piti pystyä kytkemään peliin, jotta pelaaja pääsi pelaamaan, ja kuuli myös puhelimen näppäinäänet.

Hugo-hahmo

Hugo on metrin pituinen peikko, joka asuu Skandinaviassa sijaitsevassa peikkometsässä. Hugon perheeseen kuuluvat hänen rakas vaimonsa Hugolina, sekä hänen kolme lastaan Nisse, Nasse ja Nössö. Heidän päävastustajana on Tarastella-niminen noita, joka sieppaa Hugolinan ja lapset, koska tarvitsee heitä palauttaakseen ja säilyttääkseen oman nuoruutensa ja kauneutensa kirouksen vuoksi. Hugon on matkattava erilaisten tasojen läpi, ennen kuin pääsee perille Pääkalloluolaan pelastamaan perheensä. 

Hugo-hahmo tunnettiin ohjelmassa myös lukuisista lentävistä lauseistaan, joita olivat muun muassa Herää pahvi! ja Pitikö olla hoppu, nyt se on leikin loppu. Lentävät lausahdukset olivat muun muassa Jaana Rinteen tekemiä käännöksiä alkuperäisestä tanskankielisestä versiosta.

Ohjelmaan osallistuminen
pienoiskuva|Hugo-peliä pystyy pelaamaan vanhalla lankapuhelimella Tampereella Suomen pelimuseossa. 
Päästäkseen mukaan pelaamaan Hugoa pelaajalla piti olla näppäimillä varustetttu lanka- tai matkapuhelin, jolla hän soitti studioon, ja pääsi pelaamaan televisioruudulla käyttäen puhelimen näppäimiä. Vanhemmalla kääntölevypuhelimella pelaaminen ei onnistunut, koska pelin ohjaus toimi vain näppäimillä.  Kuitenkin epähuomiossa ohjelman elinkaaren aikana oli muutamia pelaajia, jotka pelasivat kääntölevypuhelimella, jonka takia pelihahmon liikuttaminen ei onnistunut. 

Pelin aikana pelihahmo poimi myös rahasäkkejä, joista pelaajalle kertyi bonuspisteitä. Näillä loppupisteillä myös määriteltiin pelaajan saama palkinto suorituksen jälkeen. Ohjelmassa palkintoina oli muun muassa viihde-elektroniikkaa, kodinkoneita ja Hugo-aiheisia oheistuotteita.

Oheistuotteet
Ohjelmaan perustuen julkaistiin useita erilaisia oheistuotteita, kuten muun muassa: 

 vuonna 1993 julkaistu DJ Hugo -kokoelma-albumi.
 pehmoleluja
 reppuja
 karkkeja
 Hugo-lautapeli
 Sinebrychoffin valmistama vadelmanmakuinen Hugo -virvoitusjuoma.
 Melian valmistamat puurohiutaleet

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yle Areena: Taru Valkeapään ensimmäinen Hugo-juonto (17.3.1993)
 Yle Areena: Taru Valkeapään viiminen Hugo-juonto (12.12.1994)
 Yle Areena: Marika Saukkosen ensimmäinen Hugo-juonto (4.1.1995)
 Yle Areena: Hugo-pelin viimeinen juonto (12.12.1995)

Luokka:1990-luvun suomalaiset kilpailuohjelmat
Luokka:Hugo
Luokka:Videopeliohjelmat
Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat