Tunisian vallankumous

Tunisian vallankumous eli jasmiinivallankumous oli vallankumous, jossa kapinoijat ajoivat Tunisiaa 23 vuotta hallinneen presidentti Zine el-Abidine Ben Alin  maasta pakoon 14. tammikuuta 2011. Vallankumoukseen liittyvissä levottomuuksissa kuoli kymmeniä ihmisiä. Vallankumous alkoi, kun poliisin korruptioon kyllästynyt katukauppias Mohamed Bouazizi teki polttoitsemurhan 17. joulukuuta 2010. Onnistunut vallankumous aloitti arabikevään, johon liittyi suuria väkivaltaisia kansannousuja varsinkin Egyptissä, Jemenissä, Libyassa ja Syyriassa.

 Tausta 

Tunisiaa vuodesta 1987 hallinneen Zine El Abidine Ben Alin hallitus suosi ulkomaista pääomaa yksityisellä sektorilla ja hallitus kukisti opposition mielenilmaukset. Mellakat olivat Tunisiassa harvinaisia, koska maata pidettiin ympäröiviin maihin verrattuna melko rikkaana ja vakaana. Kuitenkin protesteja oli, esim. vuonna 2008 Redyefissä työttömät protestoivat. Mutta protesti kukistettiin mm. pidätyksin. Hallitus suhtautui kielteisesti myös samana vuonna järjestettyihin palestiinalaisia tukeviin protesteihin. Nuoret mm Yhdysvalloissa opiskelleet  sivistyneet bloggaajat alkoivat vuonna 2008 perustaa hallitusta vastustavia blogeja. Mutta hallitus pyrki sensuroimaan kumoukseen tähtäävää nettiaktivismiaMhenni 2012, s. 12. Vuonna 2009 yliopistosta erotettiin viisi opiskelijaa, kun he ajoivat koulussa ammattiliiton asiaa. Erotettujen nälkälakko kesti pari kuukautta. Kansalaisjärjestöt saivat aktivistit lopettamaan nälkälakkonsaMhenni 2012, s. 13-14. Hallitus vastasi opposition ja bloggaajien toimiin pidätysten lisäksi myös laittomin murroinMhenni 2012, s. 18-19. Oppositio järjesti mielenosoituksia mm 22. toukokuuta ja elokuussaMhenni 2012, s. 22_23. Vuonna 2011 polttivat mm työttömyden takia itsensä Abdelessem Trimechen ja Chamseddine el HaniMhenni 2012, s. 26. Trimechenin itsensä polttaminen aiheutti mielenosoituksen Monastirissa huhtikuussa 2010.

 Bouazisin polttoitsemurha synnyttää kansannousun
Pitkään Tunisiaa hallinneen presidentti Zine el-Abidine Ben Alin syrjäyttämiseen johtaneet mellakat saivat alkunsa joulukuun puolessa välissä.  Ne syttyivät ensi kertaa Sidi Bouzidissa 17. joulukuuta 2010.

Tunisiassa oli paljon nuoria työttöminä. Monet pyrkivät ulkomaille. Toiset työttömät elättivät itseään esimerkiksi katukaupustelullaKhader 2016, s. 211. 26-vuotiaalla hedelmäkauppiaalla Mohamed Bouazizilla ei ollut työlupaa. Vaikka Tunisian laki ei varsinaisesti kaupustelua kieltänytkään, poliisilla oli tapana kalastella kauppiailta lahjuksia, kun ei ollut työlupaa"Korpiola-Nikkanen 2012, s. 66.

Poliisi kyseli Bouazizilta tavalliseen tapaansa lahjuksia. Maksamalla ne Boauzizi saisi kaupustella rauhassa. Mutta Bouazizi tarjosi liian vähän lahjuksia.

Niinpä poliisi vei Bouazizin tavarat ja löi Bouazizia. Bouazizi halusi keskustella asiasta pormestarin kanssa, mutta häntä ei päästetty hallintorakennukseen. Bouazizilta oli otettu viimeinen keino elättää itsensä ja perheensä. Pettynyt Bouazizi haki huoltoasemalta bensiiniä ja teki polttoitsemurhan.Päivän kuvat: Näin tapahtui Tunisian kansannousu Bouazisin äiti anoi pääsyä pormestarin luo, muttei hänkään saanut audienssia.

Boauzisin kotikaupungissa Sidi Bouzidissa alkoivat mielenosoitukset tuntien sisään siitä, kun Bouazisi poltti itsensä. Bouazizin setä puhui kansalle kunnatalon edessä.Korpiola-Nikkanen 2012, s. 67. Ensin mielenosoituksessa puhuttiin työttömyydestä, sitten korruptiosta ja lopuksi presidentin pitämästä epäoikeudenmukaisesta hallinnosta ja ihmisten kunniastaKorpiola-Nikkanen 2012, s. 68. Sidi Boudidin kuvernööri halusi neuvotella protestoijien kanssa. Mutta hallitus ei suostunut tähän, vaan pyrki kukistamaan protestit lähettämällä Sidi Bouzidiin lisää sotilaita ja poliiseja.

Kun poliisi kohteli kovin ottein mielenosoittajia, nämä nuoret alkoivat mellakoida 18. joulukuuta polttaen autoja ja särkien kauppojen ikkunoitaRiots reported in Tunisian city Al Jazeera News Africa 20 Dec 2010. 19. joulukuuta oli Sidi Bouzidissa ylimääräisiä poliisivoimia tukahduttamassa protesteja. 24. joulukuuta erästä mielenosoittajaa ammuttiin kuolettavasti. Vaikka virallinen tiedonvälitys ei juuri mellakoista kertonut, kamerakännykät ja Internet levittivät tietoja Sidi Bouzidin mellakoista kaikkialle Tunisiaan. Niinpä viikossa vallankumousliikehdintä levisi moniin Sizi Bouzidin hallintoalueen kaupunkeihinMhenni 2012, s. 27. 27. joulukuuta oli ensimmäinen mielenosoitus pääkaupungissa TunisissaTunisia jobless protests rage 28 Dec 2010, minkä turvallisuusjoukot hajottivat. Mielenosoittajiin liittyi myös aiemmin hallitusta vankasti tukeneita.

28. joulukuuta sadat lakimiehet protestoivat hallitusta vastaan. 31. joulukuuta lakimiehet osoittivat taas mieltään, minkä hallituksen kannattajat kostivat heille väkivaltaisilla otteilla.

Tunisian televisiossa näkyi, että presidentti Zine ben Ali tapasi pahoin palanutta Bouazzia sairaalassa. Ei kuitenkaan ole selvää, oliko tilanne aito vai lavastettu.

Bouazisi kuoli sairaalassa 4. tammikuuta mikä pahensi levottomuuksia. Tammikuussa väkivaltaiset mellakat levisivät koko maahan. Tunisian hallitus taisteli kansannousua vastaan myös Internetissä. 6. tammikuuta suurin osa koko Tunisian lakimiehistä meni lakkoon ja seuraavana päivänä myös opettajat alkoivat lakkoilla. 10. tammikuuta Gassrinen kaupungissa mielenosoittajat hyökkäsivät Molotovin coctailein aseistatuneina poliisiaseman kimppuunTunisia death toll rising after weeks of protests over jobs France 24 International news 11/01/2011, ja neljä kuoli viikonlopun taisteluissa siellä, ja koko maassa ainakin 20 henkeä. Tunisissa oli 11. tammikuuta väkivaltainen mellakka.

Kansannousu johtui väestön tyytymättömyydestä korkeaan työttömyyteen, korruptioon, ruoan voimakkaaseen hinnan nousuun, puutteelliseen sananvapauteen ja huonoihin elinolosuhteisiin.Tunisia riots: Reform or be overthrown, US tells Arab states amid fresh riots Kansannousua on kutsuttu länsimaisessa mediassa myös jasmiinivallankumoukseksi. Hallitusta vastustava koulutettu keskiluokka vihasi myös sitä, että eliitti kahmi itselleen omaisuuttaTunisian vallankumous voi levitä muihin arabimaihin  Yle Uutiset Ulkomaat 15.1.2011. Varsinkin presidentin vaimoa Laila Ben Alia sukuineen syytettiin luksuselämästä kansalta saaduilla rahoillahttp://www.iltasanomat.fi/uutiset/pix-1288363385344.html  Ilta-Sanomat.

 Uusia mielenosoituksia 

15. tammikuuta Mahdian ja Monastirin vankiloissa syttyi kapina. Mahdiassa vangit päästettiin ulos vankilasta, jotta enemmiltä kuolonuhreilta vältyttäisiin. Monastirin vankilassa kuoli 42 vankia vankilassa sytytetyn tulipalon vuoksi. Ympäri Tunisiaa oli useita ampumavälikohtauksia 15. ja 16. tammikuuta 2011. Tammikuun puolivälissä noin 4000 tunisialaista venepakolaista rantautui italialaiselle Lampedusan saarelle, jonka johdosta saaren viranomaiset julistivat hätätilan.

Maa sai uuden hallituksen 17. tammikuuta 2011. Suurin osa hallituksen jäsenistä joutui kuitenkin jättämään tehtävänsä 27. tammikuuta 2011 jatkuvien protestien takia.Tunisian hallitus pantiin uuteen uskoon Helmikuun loppupuolella 2011 Tunisian pääministeri Mohamed Ghannouchi joutui kuitenkin eroamaan jatkuvien mielenosoitusten takia. Mielenosoittajien mielestä Ghannouchi oli liian lähellä syrjäytettyä valtaa.Tunisian pääministeri erosi

 Liikehdinnän leviäminen muihin arabimaihin 


Tunisian kansannousu rohkaisi ihmisiä protestoimaan myös muissa arabimaissa, muun muassa EgyptissäEgyptin levottomuuksissa kuollut jo kuusi ihmistä, Algeriassa, Jordaniassa, Syyriassahttp://www.uusisuomi.fi/ulkomaat/111389-syyriassa-%E2%80%9Daseellinen-kapina%E2%80%9D ja JemenissäArabimaissa uusia protesteja ja polttoitsemurhia Vallankumousaallon uskotaan voivan levitä muihin arabimaihin.Tunisian vallankumous voi levitä muihin arabimaihin  Egyptissä tapahtuikin vallankumous vain kuukausi Tunisian tapahtumien jälkeen.Egypti riemuitsee Mubarakin erosta Libyassa tilanne ajautui sisällissotaan kapinallisten ja Muammar Gaddafin hallituksen tukijoiden välille. Samoin Syyriassa jouduttiin sisällissotaan.

Sisäinen kuohunta vallankumouksen jälkeen
Lokakuussa 2011 Tunisiassa järjestettiin vaalit, joissa valittiin jäsenet uutta perustuslakia säätävään neuvostoon. Suurimmaksi puolueeksi nousi islamistinen Ennahda, jonka voitto aiheutti sitä vastustavia mellakoita.http://yle.fi/uutiset/ulkomaat/2011/10/tunisiassa_ulkonaliikkumiskielto_mellakoiden_takia_2984606.html Perustuslain laatiminen kesti pari vuotta. Se hyväksyttiin parlamentissa 26. tammikuuta 2014.Tunisia sai uuden perustuslain. Yle uutiset 26.1.2014. Viitattu 27.1.2014.

Vallankumouksen jälkeen Tunisian pääministerinä toimi 2010-luvun alkupuolella Ali Larayedh. Hän erosi paikaltaan tammikuun alussa 2014. Eron tarkoituksena oli rauhoittaa kuukausia kestäneet levottomuudet. Pyrkimyksenä oli tämän jälkeen koota virkamieshallitus. Hallitusneuvottelija ja pääministeriehdokas Mehdi Jomaa ilmoitti ensin, että virkamieshallitusta ei saada aikaan. Samana päivänä 26.1.2014 kuitenkin muodostettiin Jomaan johtama väliaikaishallitus.

Katso myös
Arabikevät, Tunisian vallankumouksen innoittama protestien sarja
Egyptin vallankumous 2011
Libyan sisällissota
Syyrian sisällissota
Jemenin vallankumous
Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti

Lähteet

Lina Ben Mhenni, Tunisialainen tyttö. Avain 2012. 
 Lilly Korpiola & Hanna Nikkanen: Arabikevät . Avain, 2012. 

Viitteet

Aiheesta muualla

 Ylen 8-osainen radiosarja Arabikevään historiaa: Osa 1/8 Tunisia 

Kansannousu
Luokka:Vallankumoukset
Luokka:Vuoden 2010 konfliktit
Luokka:Vuoden 2011 mielenosoitukset ja levottomuudet
Luokka:Arabikevät