Iatmulit

Iatmulit ovat kansa Papua-Uuden-Guinean Sepikjoen keskijuoksun tulvatasangoilla. Iatmuleja on noin 10 000, ja vuoden 2003 arvion mukaan 8 440 henkilöä puhuu edelleen iatmulin kieltä. Itamulit ovat jakaantuneet itäisiin (Woliagui), keskisiin (Palimbei) ja läntisiin (Nyaura) alueellisiin ryhmiin.

Historia
Iatmulien kansanperinteen mukaan heidän esi-isänsä tulivat Sawosin alueelta tai jokea pitkin jostain muualta lännestä. Sepikjoen tulvatasangot ovat melko nuoria, ja ne muodostuivat noin 1 000 vuotta sitten. Vielä 5 000 sitten alue oli merenpohjaa. Iatmulien alueesta tuli Saksan siirtomaa 1800-luvulla, ja siirtomaa-aikana Sepikjoki toimi tärkeänä kulkuväylänä siirtomaaviranomaisille. Iatmulien luokse järjestettiin tutkimusretkikunta vuonna 1886, jota seurasi useampikin muu retkikunta. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alue päätyi Australian hallintaan. Australialaisviranomaiset kitkivät alueella harjoitetun pääkallonmetsästyksen 1930-lukuun mennessä. Aikoinaan pääkalloja pidettiin voitonmerkkeinä, jotka kuvastivat elämän ja kuoleman kiertokulkuaBurenhult 1994, s. 104. Nykyisin iatmuleja on muuttanut perinteisen alueensa ulkopuolellekin, ja iatmuliyhteisöjä on esimerkiksi Wewakin, Madangin ja Rabaulin kaupungeissa.

Kulttuuri
pienoiskuva|Iatmulien seremoniallinen naamio 1800-luvun lopulta tai 1900-luvun alulta. Metropolitan Museum of Art
Elinkeinot
Päivittäisen ruuan hankinta on iatmulien keskuudessa ollut perinteisesti naisten tehtävä. Itamulinaiset kalastivat ja kävivät kauppaa kalalla ja saagolla, joita vaihdettiin vihanneksiin, hedelmiin ja astioihin. Miehet metsästivät silloin tällöin villisikoja, krokotiileja ja muita eläimiä. Jatkuvaa vastuuta ryhmän toimeentulosta heillä ei kuitenkaan ollut. Aiemmin miehet keskittyivät sotimiseen ja siihen liittyviin rituaaleihin.Burenhult 1994, s. 105

Asuminen
Iatmulit asuvat kylissä, jotka jakaantuvat erillisiin taloryhmiin. Taloryhmät jakaantuvat edelleen sosiaalisesti kahteen osaan parien periaatteen mukaan. Esimerkkeinä joki-metsä ja mies-nainen. Jako koskee myös klaaneja, ja talojen paikat määräytyvät klaanien mukaan. Taloryhmä voidaan purkaa, ja suurin pysyvä yksikkö on kylä. Kylissä on yleensä yksi miestentalo. Miestentalo voi olla jopa 12 metriä korkea, ja sen julkisivu on koristeltu.

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Papua-Uuden-Guinean etniset ryhmät