Tegetthoff-luokka

Tegetthoff-luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston neljän dreadnought-taistelulaivan muodostama alusluokka, jotka valmistettiin hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa. Luokka on nimetty amiraali Wilhelm von Tegetthoffin mukaan. Sitä nimitetään toisinaan Viribus Unitis -luokaksi.

 Tausta 
Italian kuninkaallisen laivaston aloitettua ensimmäisen dreadnought-taistelulaivansa valmistuksen Itävalta-Unkarin asevoimien ylipäällikkö Rudolf Montecuccoli ilmoitti 20. helmikuuta 1908, että maa voisi valmistaa uuden sukupolven 18 000 – 19 000 tonnin taistelulaivan. Saksan keisarikunta laski 1908 vesille ensimmäisen dreadnought-taistelulaivansa SMS Nassaun, mikä kiihdytti laivastokilpailua suurvaltojen välillä. Italian hyväksyttyä Lontoon laivastosopimuksen taistelulaivan valmistusta viivytettiin, vaikka virallisena selityksenä oli aluksen uudelleen suunnittelun aiheuttama viivytys.Conway's 1906-1921 s. 334.

Itävallan laivastoesikunta antoi lokakuussa 1908 määräyksen suunnittelun aloittamisesta ja teki esityksen avoimesta suunnittelukilvasta laivastoinsinööreille. Kummankin toimenpiteen tuloksia arvioitiin seuraavan puolen vuoden aikana. Triesten telakka esitteli maaliskuussa 1909 viisi erilaista suunnitelmaansa, kun kävi ilmi italialaisten päättäneen ottaa Dreadnought A:ssa (nimetty RN Dante Alighieriksi) käyttöön kolmitykkiset tornit. Italialaisten suunnitelma muutti suunnitteluperusteita, jolloin uusien alusten pääaseiksi valittiin kolmitykkiset tornit ja Saksasta pyydettiin tietoja Kaiser-luokan alusten piirustuksista.

Huhtikuussa saatiin Saksasta saatiin pyydetyt tiedot, mutta niiden vaikutusta alusten suunnitteluun voitaneen pitää rajallisena. Uusien taistelulaivojen piirustukset hyväksyttiin jo 27. huhtikuuta.

 Suunnittelu 
Tegethoff-luokan alukset suunnitteli Siegfried Popper.Walter Blasi: Viribus Unitis, SMS  1914-1918-online. International Encyclopedia of the First World War. Viitattu 28.8.2024. Alusten propulsiojärjestelmään kuului kaksitoista Yarrow-kattilaa lukuun ottamatta Szent Istvánia, jossa oli kaksitoista Babcock-kattilaa. Alusten neljään akseliin oli kytketty Parsons-turbiinimoottorit paitsi Szent Istvániin, jossa oli kahteen akseliin kytketty AEG-turbiinit. Järjestelmä tuotti akseleihin 25 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 20 solmun nopeuden. Alusten toimintamatka oli 10 solmun nopeudella 4 200 merimailia.Greger, René s. 25.

Alusten pääaseistuksena oli kaksitoista Škodan 30,5 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä asennettuina neljään torniin, joista kaksi oli etukannella ja kaksi takakannella. Apuaseina oli kaksitoista 15 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ja kahdeksantoista Škodan 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä. Aseistuksen täydensivät neljä 53 senttimetrin torpedoputkea. Vuonna 1915 kuusi tykkitornien B ja Y päälle asennetut 6,6 senttimetrin tykit korvattiin kahdella 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä. Ilmatorjuntatykit vaihdettiin vuodesta 1917 alkaen neljään uuteen 6,6 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiin.

 Alukset 
Luokan aluksista kolme rakennettiin Triestessä ja neljäs (SMS Szent István) Fiumessa, jolloin rakennustyöt saatiin jaettua kaksoismonarkian kummankin maan kesken. Telakoista johtuvien erojen vuoksi Fiumessa rakennettu alus oli pienempi ja valmistui hitaammin.

+ Tegetthoff-luokan taistelulaivatPrasky, Friedrich s. 106-107NimiTelakkaKölinlaskuVesilleValmisKohtaloSMS Viribus UnitisStabilimento Tecnico Triestino (STT), Trieste24. heinäkuuta 191020. kesäkuuta 19116. lokakuuta 1912upotettu 1. marraskuuta 1918SMS TegetthoffSTT24. syyskuuta 191031. maaliskuuta 191214. heinäkuuta 1913luovutettu Italialle 1920romutettu La Speziassa 1924-1925SMS Prinz EugenSTT16. tammikuuta 191230. marraskuuta 19128. heinäkuuta 1914luovutettu Ranskalle 1920upotettu maalilaivana 1922 SMS Szent IstvánGanz vállalatok, Fiume29. tammikuuta 191217. tammikuuta 191417. marraskuuta 1915upotettu 10. kesäkuuta 1918

Lähteet


 Viitteet 

Aiheesta muualla 

*