Majapahit

Majapahitin kuningaskunta oli hindulais-buddhalainen kuningaskunta Kaakkois-Aasiassa Malaijien saaristossa 1293–1527. Laajimmillaan se käsitti lähes koko nykyisen Indonesian lukuun ottamatta Länsi-Jaavaa ja Borneon keski- ja pohjoisosia sekä nykyisen Brunein, Singaporen, Malesian ja Itä-Timorin sekä osia eteläisimmästä Thaimaasta. Länsi-Jaavaa piti hallussaan Pajajaran eli Sundan kuningaskunta, joka oli syntynyt Majapahitin tavoin Singhasarin hajottua.Heikkilä-Horn 1990, s. 44-45 

 Historia 
 Synty 
Singhasarin kuningas Kertanegara oli vuonna 1289 kieltäytynyt maksamasta vasalliveroa Kublai-kaanille. Kublai-kaani, joka ei ollut hyväksynyt Kertanegaran kieltäytymistä, varusti tuhannen laivan sotajoukon Kertanegaraa vastaan 1292. Kertanegara kuitenkin murhattiin hovikapinassa 1292 ennen kuin mongolijoukot saapuivat Singhasariin. Vijaya, Kertanegaran seuraaja, onnistui pakenemaan hovikapinaa ja perusti uuden hovin Majapahitiin. Vijaya halusi kuitenkin murskata Singhasarin viimeiset joukot Kedirissä ja liittoutui mongoli- ja kiinalaisjoukkojen kanssa 1293. Vijaya onnistui tässä liittolaisineen maaliskuussa 1293, minkä jälkeen hän teki yllätyshyökkäyksen mongoleja vastaan ja onnistui ajamaan heidät pois Jaavalta. Tämä oli myös Singhasarin kuningaskunnan loppu. Vijaya kruunasi itsensä uuden Majapahitin kuningaskunnan kuninkaaksi marraskuussa 1293. Samalla hän otti käyttöön nimen Kertarajasa.

Kuningaskunnan olot jäivät kuitenkin levottomiksi. 1295 oli ensimmäinen kapinayritys ja 1298 alkoi kaksi vuotta kestänyt kapina. Kapinoiden syyksi on arveltu Majapahitin laajentumispolitiikkaa, joka toi hovimäen mielestä liikaa ulkopuolisia, joilla jaavalaisten mielestä oli liian paljon vaikutusvaltaa. Kertarajasanin kuollessa 1309 valtakunta oli edelleen sisäisten levottomuuksien repimänä. Kertajasanin poika Jayjanegara onnistui tukahduttamaan ensimmäisen kapinan 1316, mutta vuoden 1319 kapinan takia Jayanegara joutui pakenemaan maaseudulle. Jayanegaran onnistui kuitenkin palamaan valtaan Gajah Madan avulla, joka ilmeisesti oli tässä vaiheessa kuninkaan henkivartijoiden päällikkö. Jayanegara murhattiin 1328. Tarinoiden mukaan murhan takana olisi ollut Gajah Mada.

 Kukoistus 
Jayanegaran kuoltua virallisesti uudeksi hallitsijaksi tuli kuningatar TribhuVana Vijayatungga DeVi (hallitsi 1328-1350), Kertarajasanin tytär, mutta jo 1330 Gajah Madasta tuli ”patih” eli pääministeri ja hän hallitsi Majapahitia sijaishallitsijana 1330-1364.

Gajah Madan aikana Majapahit vakiinnutti valta-asemansa Malaijien saaristossa ja Malakan niemimaalla. Hänen aikanaan Majapahit sai hallintaansa lähes koko nykyisen Indonesian. 1343 hän valloitti Balin, 1347 Melayun kuningaskunnasta Sumatralla tulee Majaphitin vasalli ja 1350 Majapahitin valta ulottui Pohjois-Sumatralle asti, kun Mada valloitti islamilaiset Pasain ja Arun kuningaskunnat. Madan kuoleman jälkeen 1364 hänen tehtävänsä jaettiin neljälle kuvernöörille, sillä yhden henkilön ei katsottu pystyvän hoitamaan niitä.

Majapahit valloitti 1374 Palembangin kuningaskunnan, joka oli viimeinen jäänne Srivijayan valtakunnan suuruudesta.

 Rappio 
Majaphitin kuninkaan Hayam Vuruk kuolemaa 1389 pidetään Majapahitin kukoistuksen loppuna. Hänen poikansa Vikramavarddhana seurasi häntä kuninkaana, mutta toinen poika Virabumi kiisti perimyksen. Kiista kruunusta johti perimyssotaan 1401-1406.  Vikramavarddhana voitti perimyssodan ja  Virabumi teloitettiin 1406.

Majapahitin kuningas Kertavijaya (hallitsi 1447-1451) kääntyi islamiin ja hänen veljenpoikansa Sunan Ampel ryhtyi levittämään islamia Surabayan alueella. Kertavijaya murhattiin kuitenkin jo 1451 ja hänen seuraajansa Rajasavardhana esti islamilaisuuden levittämisen. Islamin käännynnäisistä suuri osa oli aatelisia ja muuta ylimystöä, eikä rahvasta pyritty aktiivisesti käännyttämään.Hall 1981, s. 231

1400-luvun jälkipuoliskolla Majapahitin valtakunta alkoi hajota ja monet valtakunnan osat alkoivat itsenäistyä. 1468 syttyi kapina ja 1478 alkoi sekasorron aika. Näihin aikoihin myös monet Majapahitin hindut siirtyivät Jaavalta Balille. Kuningaskunnan pääkaupunkia siirrettiin useaan otteeseen vallanvaihdosten takia. Kuningaskunnan viimeiseksi pääkaupungiksi tuli Kediri.

1500-luvulla Majapahitin hajoaminen jatkui. 1513 Majapahitin kuningas Udara yritti valloittaa Demakin sulttaanikunnan Jaavalla, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen monet majapahitilaiset pakenivat Balille. 1520-luvulle tultaessa Majapahitista oli enää jäljellä Kediri, jonka Demakin sulttaanikunta valloitti 1527. Demakin sulttaanikunta julistautui Majapahitin seuraajavaltioksi.

 Perintö 

Jaavalaista Mataramin valtakuntaa noin vuodesta 1582 vuoteen 1601 hallinneen Senapatin väitettiin virallisten hovirunoilijoiden kirjoituksissa polveutuvan aiemmista mahtisuvuista kuten Majapahitin hallitsijoista. Historioitsija H. J. de Graaf ei pidä väitteitä uskottavina, ja hänen mukaansa on todennäköisempää, että Senapati oli verrattain alhaista syntyperää.Hall 1981, s. 304 Samankaltaisia väitteitä esitettiin myöhemmin 1600-luvun lopulla Mataramin sulttaani Amangkurat I:n julmaa ja itsevaltaista hallintoa vastustaneesta prinssi Trunajayasta.Hall 1981, s. 347

 Majapahitin hallitsijat 

 Vuosi  Oikea nimi  Hallitsijanimi  1294–1309Raden WijayaKertarajasa Jayavardhana  1309–1328KalagametJayanagara  1328–1350Sri GitarjaTribhuvana Wijayatunggadevi  1350–1389Hayam WurukSri Rajasanagara  1389–1429Wikramavardhana  1429–1447Suhita  1447–1451KertawijayaBrawijaya I  1451–1453Rajasavardhana, syntyjään Bhre PamotanBrawijaya II  1453–1456Ei kuninkaita 1456–1466Bhre Vengker, Purvavisesa tai GirishavardhanaBrawijaya III  1466–1468 tai 1478Singhavikramavardhana, Pandanalas tai SuraprabhavaBravijaya IV  1468–1478KertabumiBravijaya V  1478–1498GirindravardhanaBravijaya VI 

 Lähteet 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Indonesian historia
Luokka:Itä-Timorin historia
Luokka:Brunein historia
Luokka:Singaporen historia
Luokka:Thaimaan historia
Luokka:Malesian historia
Luokka:Hindulais-buddhalaiset kuningaskunnat
Luokka:93 Aasian historia
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit