Erikoisjääkäripataljoona

Erikoisjääkäripataljoona (ERIKJP) on Utin jääkärirykmentin joukkoyksikkö ja Suomen puolustusvoimien erikoisjoukkotoiminnan keskus. Se toimii kahdella paikkakunnalla Kouvolan Utissa ja Kirkkonummen Upinniemessä. Pataljoona perustettiin vuonna 2005 yhdistämällä Laskuvarjojääkärikoulu ja Sotilaspoliisikoulu.

Pataljoonan yksiköt ovat varusmiehistä laskuvarjojääkäreitä kouluttava Laskuvarjojääkärikomppania sekä ammattisotilaista koostuvat Suomen puolustusvoimien operatiiviset erikoisjoukot Erikoisjääkärikomppania ja Erikoistoimintaosasto. Merelliseen erikoisjoukkotoimintaan keskittyvä Erikoistoimintaosasto liitettiin pataljoonaan vuonna 2022. Utin jääkärirykmentin järjestämän puolustusvoimien erikoisjoukkokurssin suorittaneet reserviläiset voivat hakeutua pataljoonan ammattiyksiköihin erikoisjääkäriksi tai taistelusukeltajaksi erikoisjoukkoaliupseerin virkaan. 

Pataljoona toimii läheisessä yhteistyössä rykmentin muiden pataljoonien Helikopteripataljoonan (HEKOP) ja Tukipataljoonan (TUKIP) kanssa. HEKOP vastaa erikoisjoukkoilmailusta NH90- ja MD 500 -helikoptereilla ja TUKIP erikoisjoukkojen tarvitsemasta suojasta, huollosta ja johtamisjärjestelmistä. Laskuvarjohyppytoiminnassa pataljoona tukeutuu myös Satakunnan lennoston Tukilentolaivueeseen.

Puolustusvoimien perustehtävien sotilaallisen maanpuolustuksen, viranomaisyhteistyön ja kansainvälisen kriisinhallinnan suorittamisen lisäksi Suomen erikoisjoukot on koulutettu erikoisjoukkojen tehtävätyyppeihin, joita ovat erikoistiedustelu, niin sanottu suora toiminta eli vaativat taistelu-, tuhoamis- ja kiinniottotehtävät sekä sotilaallinen avunanto.

 Koulutus 

Laskuvarjojääkärikomppania antaa varusmiehille peruskoulutusta maavoimien erikoisjoukkojen tiedustelu- ja taistelutehtäviin. Koulutus koostuu ase-, ampuma- ja taistelukoulutuksesta sekä laskuvarjohyppykoulutuksesta ja yhteistoiminnasta helikoptereiden kanssa.

Koulutukseen haetaan ennen varusmiespalvelusta erikoishaun kautta, ja siihen valitaan kaksipäiväisten valintakokeiden perusteella 60–80 henkilöä. Vuoden 2026 koulutukseen haki 704 henkilöä, joka oli ennätysmäärä.https://maavoimat.fi/-/ennatysmaara-hakijoita-utin-jaakarirykmentin-erikoisjoukkokoulutuksiin-valintakokeet-tammikuussa

Kaikki komppanian varusmiehet palvelevat 347 vuorokautta ja saavat vähintäään aliupseeritasoisen johtajakoulutuksen. Noin 20 prosenttia koulutetaan reserviupseereiksi omalla erikoisjoukkoreserviupseerikurssilla, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Myös Raja- ja merivartiokoulun Erikoisrajajääkärikomppanian upseerioppilaat ovat käyneet saman kurssin vuodesta 2014 alkaen.

Puolustusvoimien erikoisjoukkokurssi on ammattimaisen erikoisjoukkotoiminnan peruskurssi, johon voivat hakeutua alle 30-vuotiaat varusmiehenä vähintään aliupseerikoulutuksen saaneet henkilöt puolustushaarasta ja aselajista riippumatta. Vuoden mittaisella kurssilla palvellaan sopimussotilaan virassa, ja sen suorittaminen on edellytyksenä hakeutumiselle pataljoonan ammattiyksiköihin. Erikoisjoukkokurssille on valittu vuosittain noin 15 henkilöä, joskin vuonna 2026 kurssin vahvuutta ollaan lisäämässä. Vuoden 2026 erikoisjoukkokurssille haki 230 henkilöä, joka oli ennätysmäärä.

Erikoisjääkärikomppania ja Erikoistoimintaosasto ovat pataljoonan ammattiyksiköitä, joissa palvellaan erikoisjääkärinä tai taistelusukeltajana erikoisjoukkoaliupseerin määräaikaisessa virassa. Virka kestää kerrallaan viisi vuotta, ja se voidaan uusia kahdesti. Yksiköiden operaattorit palvelevat myös ulkomailla harjoituksissa ja kriisinhallintaoperaatioissa.

 Historia 

Laskuvarjohyppykoulutusta järjestettiin Suomessa pienimuotoisesti jo toisen maailmansodan aikana. Muun muassa Erillisen pataljoonan 4 sotilaille järjestettiin keväällä 1944 kolme laskuvarjohyppykurssia Utissa.

Nykyisen Erikoisjääkäripataljoonan edeltäjä Laskuvarjojääkärikoulu (LJK) perustettiin Utissa kokeilukokoonpanossa 1. helmikuuta 1962 ja vakinaistettiin kuukautta myöhemmin. Koulun perustamista edelsivät kantahenkilökunnan hyppykurssit vuosina 1960–1961 ja kaksi varusmiesten kurssia vuonna 1961. Tarve uusien kaukotiedustelukykyisten joukkojen kouluttamiselle oli tunnistettu 1950-luvun puolivälissä, jolloin Erillisen pataljoonan 4 veteraanien keski-ikä alkoi olla yli 35 vuotta. Laskuvarjojääkärikoulun varhaisia hahmoja olivat jääkärien pojat Kaj Hagelberg ja Sami Sihvo. Hagelberg oli anonut pääsyä laskuvarjohyppykoulutukseen ulkomaille jo sota-aikana, mutta tämä toteutui vasta 1950-luvun lopulla Pääesikunnan komento- ja koulutuspäällikön eversti Jorma Järventauksen käytyä Ruotsissa tutustumassa laskuvarjojääkärikoulutukseen. Hagelberg komennettiin Ruotsin maavoimien laskuvarjojääkärikoulun (Fallskärmsjägarskolan) päällystökurssille kesällä 1958, ja vuotta myöhemmin hän kävi vielä kouluttajakurssin. Sihvo puolestaan oli vuonna 1958 kurssilla Ranskan maavoimien jalkaväkikoulussa, minkä keskeydyttyä Algerian sodan vuoksi hän päätyi kurssitoverinsa suosituksesta maahanlaskujoukkojen koulun (École des troupes aéroportées) upseerikurssille. Majuri Hagelbergistä tuli Laskuvarjojääkärikoulun ensimäinen johtaja.

1990-luvun alkupuoliskolla Utin varuskunta oli lakkautusuhan alla ja Laskuvarjojääkärikoulun siirtämistä Halliin, Kauhavalle tai Tikkakoskelle selvitettiin. Lopulta Utista päätettiin kuitenkin alkaa kehittää erikoisjoukkojen koulutuskeskusta. Laskuvarjojääkärikoulu toimi Utissa itsenäisenä joukko-osastona vuoden 1996 loppuun asti. Seuraavan vuoden alussa perustettu Utin jääkärirykmentti muodostettiin Laskuvarjojääkärikoulusta, Utissa tukikohtaansa pitäneestä ilmavoimien Kuljetuslentolaivueen Helikopterilentueesta ja Panssariprikaatista siirretystä Sotilaspoliisikoulusta.

Utin jääkärirykmentin perustamisen myötä Laskuvarjojääkärikoulussa alkoi kaukotiedustelukoulutuksen lisäksi vihollisen erikoisjoukkojen torjuntaan liittyvä koulutus. Tästä osasta Laskuvarjojääkärikoulun varusmiehiä alettiin käyttää nimitystä erikoisjääkäri. Koulutus tapahtui aluksi omilla rinnakkaisilla linjoillaan ja muuttui myöhemmin vuorovuosittaiseksi. Sekä kaukotiedustelijat että erikoisjääkärit saivat hyppyperuskoulutuksen sekä pioneeri-, tarkka-ammunta-, lääkintä-, selviytymis- ja erätaitokoulutusta. Näiden ohella kaukotiedustelijat keskittyivät tiedustelu- ja viestikoulutukseen ja siirtymiin laskuvarjopudotuksin, jalan tai hiihtäen. Erikoisjääkärit puolestaan keskittyivät pienryhmissä tapahtuvaan iskuosastotoimintaan, ase- ja taistelutekniikkaan, ajoneuvojen käsittelyyn ja yhteistoimintaan helikopterien kanssa maahanlaskuin ja köysilaskeutumisin. Toimintaympäristöinä erikoisjääkäreillä olivat maaston lisäksi myös rakennetut alueet ja meri.


Sopimussotilaiden kouluttaminen vaativampiin erikoisjääkärin tehtäviin alkoi vuonna 1999 Laskuvarjojääkärikoulun silloisen koulutus- ja valmiusosaston (kova) alaisuudessa. Aluksi kurssille pystyi hakemaan ainoastaan LJK:ssa varusmiespalveluksensa suorittaneet, mutta vuonna 2005 haku avattiin kaikille varusmiehenä vähintään aliupseerikoulutuksen saaneille puolustushaarasta ja aselajista riippumatta. Samasta vuodesta alkaen erikoisjääkäreitä alettiin palkata pidempiin sotilasammattihenkilön (myöhemmin aliupseerin) virkasuhteisiin ja erikoisjääkäri-nimitys vakiintui palkatun henkilökunnan käyttöön. Varusmieskoulutuksesta poistui kaukotiedustelijan ja erikoisjääkärin linjajako ja koulutus jatkui enemmän jälkimmäisen linjan mukaisena.

Laskuvarjojääkärikoulusta ja Sotilaspoliisikoulusta muodostettiin Erikoisjääkäripataljoona vuonna 2005. Vuonna 2007 pataljoonaan kuuluivat Esikunta, Erikoisjääkärikomppania, Laskuvarjojääkärikomppania, Sotilaspoliisikoulu ja Tekninen joukkue. Sotilaspoliisikoulu lakkautettiin vuoden 2011 lopussa ja sotilaspoliisialan henkilökunnan koulutus siirrettiin Lappeenrannan Maasotakouluun.

Suomalainen erikoisjoukkokoulutus uudistui vuonna 2013, jolloin Utin jääkärirykmentin erikoisjääkärikurssi ja merivoimien vastaava sopimussotilaiden erikoisjoukkokoulutus yhdistettiin puolustusvoimien erikoisjoukkokurssiksi. Erikoisjoukkokurssin suorittaneet voivat hakeutua määräaikaiseen erikoisjoukkoaliupseerin virkaan joko Erikoisjääkärikomppaniaan tai Erikoistoimintaosastoon.

Upinniemessä tukikohtaansa pitävä merellinen Erikoistoimintaosasto siirtyi puolustusvoimain komentajan päätöksellä hallinnollisesti osaksi Erikoisjääkäripataljoonaa vuoden 2022 alussa. Näin Utin jääkärirykmentin alaisuudessa on koko puolustusvoimien operatiivinen erikoisjoukkotoiminta. Erikoistoimintaosasto kuului aiemmin Rannikkoprikaatin Meritiedustelupataljoonaan, jonka osaksi jäi edelleen Sukeltajakoulu, joka kouluttaa vuorovuosittain raivaaja- ja taistelusukeltajia. Merivoimien sukeltajakurssi numero 1 järjestettiin vuonna 1954. Erinäisistä vaikeuksista vuosikymmenten varrella kärsinyt taistelusukeltajakoulutus aloitettiin uudestaan vuonna 2000. Erikoistoimintaosasto sai alkunsa samoihin aikoihin Sukeltajakoulussa (ent. Sukeltajakurssi) palkatusta henkilökunnasta perustetusta ryhmästä, joka siirrettiin omaksi yksiköksi vuonna 2009.

 Erikoisoperaatio-osasto 


Erikoisoperaatio-osasto (EOS) on erikoisjoukoista muodostettava tehtäväkohtainen kokoonpano, johon voi kuulua sekä erikoisjääkäreitä että taistelusukeltajia ja komentaja, johto-osa, tukiosat ja yhteysupseeriryhmät. Maavoimien operaatiopäällikkö toimii kansallisena erikoisjoukkokomentajana.

 Kansainväliset operaatiot 

Suomalaisia erikoisjoukkosotilaita on ollut mukana kriisinhallinta-, suojaus- ja koulutustehtävissä muun muassa Afganistanissa (ISAF), Irakissa (operaatio Inherent Resolve), Somaliassa (operaatio Atalanta) ja Välimerellä (operaatio Sophia). Somaliassa mukana oli myös merivoimien lippulaiva miinalaiva Pohjanmaa.

Erikoisoperaatio-osasto kuului Euroopan unionin taisteluosastoon vuosina 2007 ja 2011 ja Nato Response Forceen vuonna 2013.

Erikoisjoukkoja käytettiin myös Kabulin evakuoinnissa vuonna 2021.

 Perinteet 


Erikoisjääkäripataljoona vaalii Laskuvarjojääkärikoulun ja vuonna 1943 päämajan kaukopartiotoiminnan harjoittajaksi perustetun Erillisen pataljoonan 4 perinteitä. Pataljoonan perinnepäivä on 25. elokuuta. Samana päivänä vuonna 1961 ensimmäiset varusmiesten laskuvarjohyppykurssilaiset suorittivat kahdeksannen hyppynsä eli ”merkkihyppynsä”.

Laskuvarjojääkärikoulussa ja Erikoisjääkäripataljoonassa palvelleiden yhdyssiteenä toimii vuonna 1964 perustettu Laskuvarjojääkärikilta.

 Symbolit 


Erikoisjääkäripataljoonan perinnelippu on entinen Laskuvarjojääkärikoulun joukko-osastolippu, jonka suunnitteli Olof Eriksson. Se vihittiin käyttöön vuonna 1965 ja toimi myös Utin jääkärirykmentin ensimmäisenä lippuna. Se luovutettiin Erikoisjääkäripataljoonan perinnelipuksi vuonna 2006. Lipun kulmissa oleva siivitetty nuoli toimii Utin jääkärirykmentin joukko-osastotunnuksena. Perinneristi on Laskuvarjojääkärikoulun joukko-osastoristi eli Laskuvarjoristi, jonka suunnitteli Juhani Vepsäläinen.

Laskuvarjojoukkojen kansainvälinen tunnus on viininpunainen baretti, joka Suomessa annetaan henkilölle ensimmäisen suoritetun sotilaslaskuvarjohypyn jälkeen. Oman barettimerkin laskuvarjojääkärit saivat vuonna 1973, johon asti käytettiin tavanomaista kokardia. Laskuvarjojääkärit voivat myös kantaa rinnassaan laskuvarjohyppymerkkiä, josta on kolme luokkaa: pronssinen (III), hopeinen (II) ja kultainen (I). Pronssinen merkki ansaitaan viiden, hopeinen 35 ja kultainen 150 suoritetun sotilashypyn jälkeen. Varusmiesten koulutushaaramerkkinä oli tiedustelijan havumerkki, kunnes laskuvarjojääkärit saivat oman koulutushaaramerkin.

 Lähteet 

 Kirjallisuus 




 Aiheesta muualla 

 Utin jääkärirykmentti Maavoimien sivustolla
 Erikoisjääkäripataljoona - Maavoimien erikoisjoukko Puolustusvoimien video vuodelta 2012.

Luokka:Utin jääkärirykmentti
Luokka:Erikoisjoukot