Bengalin nälänhätä (1943)

Bengalin nälänhätä vuonna 1943 oli yksi lukuisista nälänhädistä, joita esiintyi brittien hallitsemassa Bengalissa. Sen seurauksena arviolta 3 miljoonaa ihmistä kuoli nälkään ja aliravitsemukseen.Gordon, Leonard A., Review of Prosperity and Misery in Modern Bengal: The Famine of 1943-1944 by Greenough, Paul R., The American Historical Review, Vol. 88, No. 4 (Oct., 1983), s. 1051 (http://www.jstor.org/stable/1874145)

Taustaa
Vuonna 1942 Japani miehitti maailman suurimman riisin viejän Burman, ja britit pelkäsivät japanilaisten hyökkäävän seuraavaksi Intiaan Bengalin kautta. Ruokaa vietiin alueelta muualle varastoihin, jotta japanilaiset eivät pääsisi siihen käsiksi. Myös veneitä takavarikoitiin paikallisilta kalastajilta, mikä osaltaan pahensi ravintotilannetta.Bayly, C. A. & Harper, T.: Forgotten Armies – The Fall of British Asia 1941–45, s. 162, 284–285. London: Allen Lane, 2004.

Taloustieteen nobelisti Amartya Senin mukaan Bengalissa ei kuitenkaan ollut pulaa riisistä vuonna 1943: riisiä oli jopa hieman enemmän kuin vuonna 1941, jolloin ei ollut nälänhätää.Sen, Amartya: Poverty and Famines – An Essay on Entitlement and Deprivation, s. 58–59. Oxford University Press, 1981. Tämän seurauksena viranomaisten varautuminen nälkäongelmaan oli heikkoa: näennäisesti kohtalaisen hyvän sadon jälkeen katastrofi tuli tavallaan yllätyksenä.

Senin mukaan nälänhädän pääsyyt olivat ruokapulaa koskevissa huhuissa, jotka aiheuttivat liiallista varastointia, ja sota-ajan inflaatiossa, joka teki riisivarastoista erinomaisia sijoituskohteita. Riisin hinta oli kaksinkertaistunut edellisenä vuonna, ja monien riisinviljelyyn ja armeijaan suoranaisesti liittymättömien alojen reaalipalkat olivat laskeneet kahdella kolmanneksella vuodesta 1940. Ruokaa oli tarpeeksi, mutta miljoonilla ihmisillä ei ollut rahaa ostaa sitä.Sen: Poverty and Famines, s. 70–78.

Hallinnon toimenpiteet
Bengalin brittihallinto reagoi tilanteeseen hitaasti ja tehottomasti. He eivät suostuneet pysäyttämään riisin ja viljan vientiä Bengalista eivätkä takavarikoineet keinottelijoiden varastoja ruoan jakamiseksi köyhille. Churchill vastasi kenraalikuvernööri Wavellin avunpyyntöön kysymällä, että jos ruokaa on niin vähän, niin ”miksei Gandhi ole jo kuollut?”Exit Wounds, The New Yorker, 13.8.2007. Lopulta vuoden 1944 puolivälissä Churchill pyysi tukea Yhdysvalloilta, mutta vastaus oli kielteinen.J.N. Uppal, Bengal famine of 1943. A man-made tragedy (Atma Ram & Sons, Delhi), 1984. Tämän jälkeen brittihallitus suostui viemään 450 000 tonnia viljaa Bengaliin, ruoan hinta laski ja nälänhätä päättyi.

Bengalin nälänhätä intialaisessa kulttuurissa
Monet taiteilijat, kirjailijat ja elokuvaohjaajat ovat yrittäneet kuvata nälänhädän mittasuhteita teoksissaan. Tunnettu bengalilainen taidemaalari Zainul Abedin oli yksi ensimmäisistä nälän dokumentoijista kuvillaan kuolleista ja kuolevista. Elokuva Dharti Ke Lal, K. A. Abbasin esikoisohjaus vuodelta 1946, kertoo yhden perheen tarinan nälänhädän keskellä.

Satyajit Rayn ohjaama Kaukainen jyrinä (Ashani Sanket) voitti Berliinin elokuvajuhlilla Kultaisen karhun vuonna 1973. Mrinal Sen on käsitellyt nälänhätää muun muassa elokuvissaan Calcutta 71 ja Akaler Sandhane.

Katso myös
 Bengalin nälänhätä 1770

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:1943
Luokka:Onnettomuudet Intiassa
Luokka:Nälänhädät