Vickers Vigilant

Vickers Vigilant oli brittiläinen panssarintorjuntaohjus. Se kehitettiin vuonna 1956 ja sen valmistaja oli silloinen Vickers-Armstrong. Nimi on muodostettu sanoista VIsually Guided Infantry Light ANti-Tank missile. Vigilant oli lankaohjattu, alle äänennopeuden lentävä kevyt jalkaväen panssarintorjunta-ase.

 Tausta 
Ohjuksen kehitys aloitettiin yksityisenä yrityksenä Vickers-Armstrongilla 1956, vaikka virallinen kiinnostus panssarintorjuntaohjukseen oli vähäistä lukuun ottamatta osittain epäonnistunutta australialaisjohtoista Malkara-projektia. Ohjuksesta tuli toimiva mutta tehtävään tarpeettoman suurikokoinen ja raskas, jotta sitä olisi voitu käyttää ja kuljettaa jalkaisin.

Vickersin kehitystyön tarkoitus oli pitää suunnitteluryhmä koossa maan hallituksen peruttua projektit ryhmän jo ehdottamille ohjustyypeille. Ohjuksen nimi oli aluksi V.891Gunston 1979, s. 248 Ensimmäinen laukaisu tehtiin 1958. Ohjus oli kompakti ja ominaisuuksiltaan niin vakuuttava, että tuotanto aloitettiin. Ohjus oli ohjattavuudeltaan helppo ja siten aseena tehokkaampi kuin aikalaisensa SS.11Gunston 1979
Ohjus oli yhden taistelijan kannettavissa sekä laitettavissa ampumakuntoon. Esimerkiksi virtalähteenä toimiva paristo mahtui ampujan taskuun.Sotilaan käsikirja s.81-83

 Käyttötapa 
Ohjuksen laukaisualusta sijoitettiin vihollisen oletettuun tulosuuntaan ja siihen kaapelilla yhdistetty komento-osa sivuun tuliasemaan, enimmäisetäisyys oli 70 metriä

Ampujan laukaistessa ohjuksen sen gyroskoopin hyrrät käynnistyivät ruutipanoksella. Ohjus asettui suoralle lentoradalle muutaman metrin korkeuteen maasta, jossa hyrrät pitivät lentosuunnan ja korkeuden korjaten automaattisesti esim. tuulen vaikutuksen.

Ampujan liikuttaessa ohjaussauvaa tähtäysristikon pitämiseksi maalissa, ohjus korjasi lentorataansa langan välittämien komentojen mukaisesti. Radan korjauksen jälkeen ohjus palasi hyrräohjauksella suoraan lentoon.
Menetelmästä käytetään nimitystä nopeusohjaus. Ohjuksen seurantaa helpotti valopanos.

Ohjus saavutti enimmäistorjuntaetäisyytensä 1 375 metriä 12,5 sekunnissa. Sen ontelokärki läpäisi 576 mm panssaria.

Erillinen valintakytkin mahdollisti kuuden ohjuksen hallinnan. Komento-osa oli varustettu kahdella pistoolimallisella kahvalla, joista etummainen oli varustettu liipasimella ja takimmainen toimi ohjaussauvana jolla ohjus tähdättiin maaliin. 

 Tekniset tiedot 
Pituus: 1,07 m
Halkaisija: 120 mm
Paino: 14 kg
Nopeus: 155,6 m/s
Moottori: kiinteän polttoaineen rakettimoottori, valmistaja I.C.I.
Taistelukärki: ontelo, 6 kg räjähdysainetta
Torjuntaulottuvuus: 200–1375 m

 Käyttäjävaltiot 









 Lähteet 


 Viitteet 

Luokka:Panssarintorjuntaohjukset
Luokka:Brittiläiset ohjukset