Vanjarinvinttikoira

Vanjarinvinttikoira (malajalamiksi വഞ്ചാരി ഹൗണ്ട്) on intialainen koirarotu. 

 Ulkomuoto 
Vanjarinvinttikoira on melko kookas ja voimakasrakenteinen vinttikoira, jonka sanotaan muistuttavan salukiaHancock, David. Sighthounds - Their Form, Their Function and Their Future, s. 109-110. The Crowood Press: Ramsbury, Marlborough, Wiltshire, 2012. .. Sillä on kuitenkin vankempi rakenne ja neliömäisempi kuono kuin persialaisella esi-isällään. Sen karvapeite on lyhyt, karkea, erittäin tiheä - kosketettaessa pehmeä ja silkkinen; korvissa, raajoissa ja hännässä on hapsutus. Väritys on blue merle (musta, jossa on harmaa täplitys).; W.F. Sinclairin mukaan myös mustia, kellertäviä (fawn) ja brindlejä yksilöitä esiintyy. Rotu on S. Theodore Baskaranin mukaan noin 65 cm korkea ja David Hancockin mukaan noin 71 cm korkea. Se painaa noin 25 kg.Baskaran, S. Theodore. The Book of Indian Dogs, s. 76-77. Aleph Book Company, 2017, New Delhi. ..

 Luonne ja käyttäytyminen
Vanjarinvinttikoira on energinen ja peloton. Se on isännälleen uskollinen, mutta suhtautuu varautuneesti vieraisiin. Muihin, voimakkaampiin koiriin se suhtautuu epäluuloisesti ja vihamielisesti. Sillä on erityislaatuinen, syvä haukunta, joka eroaa täysin intialaisten paariakoirien ääntelystä. Se on kuuluisa kestävyydestään ja tarkasta vainustaan (jonka sanotaan olevan parempi kuin yhdelläkään toisella kuuman ilmaston roduista), ja se kykenee juoksemaan yhtä kovaa kuin kettukoira ja jaksaa juosta koko päivän.

Desmond Morris kuvailee rotua teoksessaan Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1,000 Dog Breeds (2001) seuraavasti:
Sillä sanotaan olevan englanninvinttikoiran nopeus ja collien sisu... Tehtävänsä aikana se päästää syvän, haukahtavan äänen, joka on hyvin erilainen kuin yksikään intianpaariakoiralle ominaisista ääntelyistä.

W.F. Sinclair on verrannut rotua "tanskalaiseen villisikakoiraan", ja hänen mukaansa se on raivokasluonteinen eikä helposti koulutettavissa.

Alkuperä 
Rotu on kotoisin Rajasthanin ja Maharashtran osavaltioista sekä Luoteis-Gujaratista, Länsi-Madhya Pradeshista ja Itä-Sindhistä (Pakistanissa), joissa se kehittyi paikallisten koirien ja Länsi-Aasiasta tuodun salukin välisistä risteytyksistä. Paikasta toiseen koiriensa kanssa liikkuva vanjari-paimentolaiskansa on jalostanut rotua vuosisatojen ajan lähinnä hirven metsästykseen, mutta myös paimentolaisleirien vartiointiin ja karjan ohjailuun.Canton, Mario. Levrieri e segugi primitivi, s. 52–53. Antonio Crepaldi Editore, 2012: Porto Viro, Italia. 

Rodulle ominainen työskentelytapa on hyökätä kaulan sijasta saaliin takaraajoihin. Kuten muutkin vinttikoirat, se metsästää näkönsä avulla.

Viime aikoina vanjarinvinttikoira on alkanut risteytyä paikallisten sekarotuisten koirien kanssa, ja puhdasrotuiset yksilöt ovat vaarassa kadota. Kotimaansa lisäksi muutama yksilö on viety Yhdysvaltoihin.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1,000 Dog Breeds, s. 45-46. Ebury Press, 2001. .

 Terveys 
Rodun odotetaan elävän keskimäärin 10–14 vuotta.

Katso myös
Intialaiset koirarodut

 Lähteet 

Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut
Luokka:Vinttikoirat
Luokka:Intialaiset koirarodut