Korsikankoira

Korsikankoira (, ) on ranskalainen koirarotu. FCI ei ole hyväksynyt sitä, mutta Ranskan kennelliitto luokittelee sen FCI-ryhmään 5 (pystykorvat ja alkukantaiset koirat) ja alajaostoon 5.7 (alkukantaiset metsästyskoirat). Myös muut Alianza Canina Latina -järjestöön kuuluvat kennelliitot ovat tunnustaneet sen.Razas nacionales de la Alianza Canina Latina y otras razas no reconocidas por la FCI. Real Sociedad Canina de España. Viitattu 24.4.2025. Tämän lisäksi myös Sveitsin Kennelliitto Schweizerische Kynologische Gesellschaft on tunnustanut rodun.Rassen & Rasseklubs. Schweizerische Kynologische Gesellschaft. Haettu 24.4.2025.

Ulkonäkö
pienoiskuva|Korsikankoira näyttelyssä.
Vaikka korsikankoira luokitellaan kotimaassaan virallisesti FCI:n 5-ryhmään, se muistuttaa kuitenkin ulkonäöllisesti eniten 2-ryhmän são miguelinfilan ja uruguayncimarrónin tyyppisiä mastiffeja. Se on keskikokoinen ja sillä on kevyt, mutta vankka rakenne. Silmät ovat soikeat, aavistuksen vinoasentoiset ja niiden väri vaihtelee pähkinänruskeasta tummanruskeaan. Korvat ovat keskipitkät, kolmiomaiset ja asennoltaan joko puolipystyt tai riippuvat (ruusukorvat tai v:n muotoiset korvat). Karvepeite on sileää ja vaihtelee lyhyestä keskipitkään. Väritys on yleensä juovikas (brindle) kellanruskealla (fawn) pohjavärillä, jossa mikä tahansa sävy vaaleasta tummaan on mahdollinen. Lisäksi sallitaan musta kellanruskein tai hiekanvärisin merkein (black & tan) ja yksivärinen kellanruskea tai hiekanvärinen, jossa on mustia peitinkarvoja (soopeli/riistanväri). Myös musta maski sallitaan. On olemassa yksilöitä joilla on valkoinen rintakehä, mutta se luetaan virheeksi. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 46–58 cm ja narttujen 46–55 cm välillä – molemmilla sallitaan 1 cm:n poikkeama molempiin suuntiin.

Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on erittäin reviiritietoinen ja työskentelee sille vieraassa ympäristössä melko epävarmasti. Se suhtautuu epäluuloisesti vieraisiin ja puolustaa omistajansa omaisuutta kiivaasti. Se ei tule toimeen vieraiden koirien kanssa. Korsikankoira on älykäs, tasapainoinen, uskollinen, säyseä, rauhallinen ja omistajaansa erittäin kiintynyt. Kotioloissa se on hiljainen ja rauhallinen, mutta ulkona eloisa ja energinen. Se sopeutuu hyvin erilaisiin tilanteisiin ja ympäristöihin. Sen täytyy päästä metsästämään tai tekemään muuta työtä, sillä ilman oikeanlaista aktivointia se turhautuu. Se ei sovellu yksinomaan perhekoiraksi.

Alkuperä
Korsikankoira polveutuu mahdollisesti muinaisesta sikakoirasta, jota käytettiin metsästys-, hälytys- ja vahtikoirana. Korsikan kaltaisille saarille saapui usein piraatteja, minkä vuoksi tarvittiin voimakkaita koiria puolustamaan kotia. Kirjallisia dokumentteja ja kuvituksia korsikankoirasta löytyy jo 1500-luvulta. Alun perin rotua käytettiin karjanajoon ja paimentamiseen, ja 1900-luvun alkuun asti sitä käytettiin myös laumojen vartioimiseen. Korsikan eristynyt sijainti ja koiran sopeutuvaisuus edesauttoivat sen kehittymistä noin vuoteen 1950 asti, jolloin mannermaisten rotujen suosio alkoi vaikuttaa negatiivisesti paikalliseen populaatioon. 1980-luvulla korsikankoirasta tuli jälleen saarella suosittu, erityisesti metsästyskoirana. Vuonna 1989 perustettiin Association de Sauvegarde du Chien Corse, ja vuonna 2003 Ranskan kennelliitto hyväksyi rodun virallisesti.

Kuuluisia yksilöitä
 Guy Bedosilla on 3-vuotias korsikankoira Malo.Le chien de Guy Bedos abattu 

  Lähteet  

Luokka:Mastiffit
Luokka:Alkukantaiset koirat
Luokka:Ranskalaiset koirarodut
Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut