Ernst Schüz

Ernst Paul Theodor Schüz (24. lokakuuta 1901 Markgröningen – 8. maaliskuuta 1991 Ludwigsburghttps://www.deutsche-biographie.de/sfz117180.html) oli saksalainen lintutieteilijä.

Schüz opiskeli Tübingenin ja Berliinin yliopistoissa. Valmistuttuaan hän työskenteli Hannoverin ja Dresdenin luonnontieteellisissä museoissa. Vuonna 1929 hän liittyi Rossittenin lintuaseman henkilökuntaan. Hänet valittiin aseman johtajaksi 1936, jolloin hän aloitti laajamittaisen yhteistyön saksalaisten amatöörirengastajien ja aseman kesken. Hän kehitti kattohaikaran ja harmaahaikaran muuton tutkimusta, kottaraisten populaatiotutkimusta, aloitti suunnistautumistutkimuksen yhdessä Werner Rüppellin kanssa, ja muuttofysiologiset tutkimukset Paul Putzigin kanssa. Thienemannille uskollisena hän kaikin tavoin kehitti rengastusta yleisesti hyväksytyksi tieteelliseksi menetelmäksi.

Toinen maailmansota ja sitä seurannut alueluovutus Neuvostoliitolle katkaisi Schüzin uran Rossittenissa. Hän jatkoi lintuasematyöskentelyä vastaperustetulla Radolfzellin lintuasemalla, ja paljolti hänen ansiostaan asema yhdistettiin Max Planck -instituuttiin vuonna 1959.

Schüz oli tuottelias kirjoittaja. Jo 21-vuotiaana hän julkaisi kirjasen lintujen tarkkailijoille. Vuonna 1931 ilmestyi ensimmäinen muuttolintututkimus yhdessä Hugo Weigoldin kanssa. 1952 ja 1971 ilmestyivät Grundriss der Vogelzugskunden ensimmäinen ja toinen osa. Teos oli pitkään yksityiskohtaisin lintujen muutosta kirjoitettu teos. 1959 julkaistu Die Vogelwelt des südkaspischen Tieflandes kertoi Kaspianmeren eteläosan alangon linnustosta. Rudolf Drostin kanssa hän perusti kausijulkaisun Der Vogelzug, nykyisin Dir Vogelwarte.

Schüz oli British Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1952 alkaen.

 Lähteet 
Muistokirjoitus (Peter Berthold) 
From the Prussian Desert to the Swabian Sea (History of Science, 2001)  

 Viitteet 

Luokka:Saksalaiset ornitologit
Luokka:Vuonna 1901 syntyneet
Luokka:Vuonna 1991 kuolleet