Suomen Elintarviketyöläisten Liitto

Suomen Elintarviketyöläisten Liitto SEL ry (ent. Suomen Elintarvetyöläisten Liitto SEL) on vuonna 1932 perustettu elintarvikealalla työskentelevien työntekijöiden ammattiliitto. Etujärjestöön kuuluu 59 ammattiosastoa, joissa on yhteensä 27 775 jäsentä (31.12.2024). Heistä 55 % on naisia. Jäsenistä noin 10 500 eli lähes 38 % on eläkeläisiä. Työikäisistä jäsenistä 49 % on naisia ja lähes joka kolmas on alle 35-vuotias. Noin 64 prosenttia kaikista alan työntekijöistä on järjestäytynyt SEL:n jäseniksi. SEL kuuluu Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:hon ja Teollisuuden palkansaajat TP:hen.

SEL julkaisee Elintae-lehteä, joka ilmestyy kuusi kertaa vuodessa (1.1.2025). Elintae aloitti heinäkuussa 1949Oinonen 1980, s. 256–257. SEL julkaisi myös järjestölehteä Viiri vuosina 1959–1968.

Vuoteen 1949 asti järjestön nimi oli Suomen Elintarvetyöläisten Liitto.Oinonen 1980, s. 247.

Historia
Elintarviketyöläisten liittoa edelsi Suomen Ammattijärjestöön kuulunut Suomen Ravinto- ja Nautintoainetyöväen Liitto, joka lakkautettiin 1930-luvun alussa muiden sosialistien ja kommunistien hallitsemien järjestöjen tavoin. Uutta SAK:hon liittynyttä liittoa hallitsivat sosialidemokraatit.

SEL perustettiin 11.–12. syyskuuta 1932 HTY:n talossa Helsingissä. Ennen oman liiton perustamista elintarviketyöläiset kuuluivat SAK:n eri aloja koonneeseen Suomen Työläisliittoon. SEL:ssä oli perustettaessa 29 STL:stä irrotettua osastoa ja hieman alle tuhat jäsentä. SEL:n jäsenkunta erosi SRNL:stä siten, että pesijät, saunottajat ja silittäjät jäivät pois. Vuonna 1938 liittoon kuului 64 osastoa ja 3 140 jäsentä. Jäsenistä kaksi kolmasosaa oli naisia.Oinonen 1980, s. 194–202.

Sotien jälkeen äärivasemmisto sai toimintaoikeutensa takaisin ja valta vaihtui SEL:ssä. Liiton kolmas edustajakokous valitsi toukokuussa 1945 uudeksi puheenjohtajaksi (SRNL:ää 1920-luvun lopussa johtaneen ja vuosia vankilassa istuneen) kommunisti Kalle Lindholmin.Oinonen 1980, s. 223–227. SEL:n jäsenmäärä nousi alle neljästä tuhannesta yli kymmeneen tuhanteen vuoden 1945 loppuun mennessä.Oinonen 1980, s. 232.

Syyskuussa 1949 SEL erotettiin SAK:sta samanaikaisesti muutaman muun liiton kanssa, koska se oli ryhtynyt lakkoon SAK:n johdon linjan vastaisesti. Liitto hyväksyttiin kuitenkin takaisin keskusjärjestöön jo saman kuun lopussa.Oinonen 1980, s. 249–255. SEL osallistui SAK:n yleislakkoon 1956. Monet liiton edustamat elintarvikehuoltoon liittyvät alat jätettiin kuitenkin lakon ulkopuolelle.Oinonen 1980, s. 281–285. 1950-luvulla SEL:n jäsemäärä vaihteli välillä 7 006 – 8 653.Oinonen 1980, s. 260, 287.

SDP:n hajottua sosialidemokraatit kävivät sisäistä taistelua myös SEL:ssä. Osa SDP:n kannattajista erosi SEL:stä ja liittyi SAJ:n Yleis- ja erikoisalojen ammattiliittoon. Erot jäivät kuitenkin vähäisiksi ja SEL:n jäsenmäärä nousi 1960-luvulla ylittäen 10 000 vuonna 1963.Oinonen 1980, s. 296–301. Vuonna 1969 SEL ja YEA pääsivät sopuun elintarviketyöläisten yhdistymisestä SEL:ään. Vuoden 1970 aikana SEL sai YEA:lta 2 001 jäsentä. Liiton jäsenmäärä ylitti 20 000 vuonna 1970 ja 30 000 vuonna 1972.Oinonen 1980, s. 327–328.

Maaliskuussa 1976 SEL meni lakkoon, joka oli laajempi kuin koskaan aiemmin liiton historiassa. Elintarviketeollisuus pysähtyi kahdeksi viikoksi, kunnes osapuolet pääsivät sopimukseen.Oinonen 1980, s. 348–350.

Vuonna 2000 SEL:n jäsenmäärä oli 43 500 ja järjestäytymisaste noin 90 prosenttia.Järjestötiedot SEL 2000

Kansainväliset suhteet
SEL on The International Union of Food, Agricultural, Hotel, Restaurant, Catering, Tobacco and Allied Workers’ Associations (IUF)IUF affiliates (IFU 2010) ja European Federation of Trade Unions in the Food, Agriculture and Tourism (EFFAT)Members  (EFFAT) järjestöjen jäsen.

Vuonna 1933 SEL liittyi Kansainväliseen elintarviketyöläisten liittoon (IUL) ja Skandinavian elintarviketyöläisten yhteisjärjestöön. 1940-luvun lopulla SEL erosi IUL:stä ja liittyi alkuvuonna 1950 Maailman ammattiyhdistysten liiton elintarviketyöläisten jaostoon. Elokuussa 1950 SEL erotettiin Pohjoismaisesta elintaviketyöläisten unionista IUL:stä eroamisen takia.Oinonen 1980, s. 197, 242–247.

Vuonna 1957 SEL vastusti SAK:n liittymistä VAKL:n jäseneksi.Oinonen 1980, s. 290.

Liittokokousvaalit
SEL:n liittokokousedustajat on valittu suhteellisella vaalitavalla vuodesta 1973 alkaen.Oinonen 1980, s. 329, 332.
VuosiaSKDLVas.bSDPmuutäänestys-aktiivisuus 1973 49,4 % 119 48,7 % 112 1,9 % 1 38,2 % 1977  107  100  3 1981 50,5 % 49,5 %Heikki Kehälinna & Harri Melin: Elvytyksestä uusiin haasteisiin. Näkökulmia SAK:n kasvuun ja muutokseen 1970-luvulla (SAK 1985), liite 8. 1989 57 % 43 %Vasemmistoryhmä lisäsi johtoaan elintarvikeväen liitossa Helsingin Sanomat 3.10.1997 1997 66 % 34 % 2007 56 % 58 44 % 45 47,6 %Elintarviketyöläisten vaaliliitto voitti SEL:n vaalit ja lisäsi kannatustaan 60 prosenttiin Suomen Elintarviketyöläisten Liitto 27.4.2012 2012 60 % 60 40 % 37 0,2 % 0 40 % a = Elintarviketyöläisten vaaliliittob = Uudistava vaihtoehto

Puheenjohtajat
Lauri Pöyhönen 1932–1941Oinonen 1980, s. 197–198, 216, 227.
I. K. Björk 1941Oinonen 1980, s. 216–217.
Lauri Pöyhönen 1941–1945Oinonen 1980, s. 197–198, 216, 227.
Kalle Lindholm 1945–1949Oinonen 1980, s. 227, 248.
Armas Reunamo 1949–1953Oinonen 1980, s. 248, 262.
Eero Teri 1951–1952 (vs.)Oinonen 1980, s. 258.
Arvo Hautala 1953–1966Oinonen 1980, s. 262, 307.
Urpo Virtanen 1966–1969Oinonen 1980, s. 307, 325. 
Jarl Sund 1969–1991
Ritva Savtschenko 1991–2005
Veli-Matti Kuntonen 2006–

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
SEL

Luokka:SAK:n jäsenjärjestöt
Luokka:Suomen elintarviketeollisuus