Dorothy Lamour

Dorothy Lamour (oik. Mary Leta Dorothy Slaton; 10. joulukuuta 1914 New Orleans, Louisiana – 22. syyskuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja malli. Hän on ehkä parhaiten muistettu seitsemästä Kaksi iloista merimiestä (Road to...) -komediaelokuvan sarjasta yhdessä Bing Crosbyn ja Bob Hopen kanssa. Elokuvat olivat sekoitus seikkailua, komediaa, romanssia ja musiikkia. Lamour oli myös toisen maailmansodan ajan tunnetuimpia pin-up-tyttöjä.

Jo Lamourin ensimmäinen elokuva Viidakkotyttö vuodelta 1936 teki hänestä tähden. Hänen rooliasunaan käyttämästään sarongista tuli tavaramerkki, joka antoi hänelle nimityksen ”Sarong Queen”.

Toiseksi viimeisen Road to -komedian, Kaksi iloista merimiestä Balissa jälkeen Lamourin elokuvaura himmeni, jolloin hän siirsi uransa painopisteen yöklubeille, teatteriin ja televisioon ja esiintyi elokuvissa enää vain harvoin.

1970-luvulla Lamour esiintyi yökerhoissa ja julkaisi omaelämäkertansa My Side of the Road. Hän esiintyi valkokankaalla viimeisen kerran vuonna 1987.

Lamour oli naimisissa kahdesti ja hänellä on toisesta avioliitostaan kaksi poikaa. Hän kuoli 81-vuotiaana kotonaan Los Angelesissa vuonna 1996.

 Varhainen elämä 
Mary Leta Dorothy Slaton syntyi New Orleansissa, Louisianassa tarjoilijoina työskenteleville Carmen Louise LaPortelle ja John Watson Slatonille.Dorothy Lamour: 1914-1996  By RICHARD SEVERO Lamourilla oli Louisianan ranskalaiset, espanjalaiset ja irlantilaiset sukujuuret.Mary Leta Dorothy Slaton Google Book search Hänen vanhempiensa avioliitto kesti vain muutaman vuoden, ja äiti avioitui uudestaan Clarence Lambourin kanssa, jonka sukunimen Dorothy myöhemmin muunsi taiteilijanimekseen. Myös tuo avioliitto päättyi eroon Dorothyn ollessa teini-ikäinen. Perheen taloudellinen tilanne oli niin huono, että Dorothy väärensi 15-vuotiaana nimensä asiakirjaan, joka salli hänen lopettaa koulunkäynnin. Myöhemmin hän kävi kuitenkin sihteerikoulua, mikä ei vaatinut high schoolin päästötodistusta. 

Lamour osallistui ja voitti vuoden 1931 Miss New Orleans -kauneuskilpailun, jonka jälkeen hän muutti äitinsä kanssa Chicagoon. Siellä hän ansaitsi 17 dollaria viikossa hissinkuljettajana Marshall Fieldin tavaratalossa State Streetillä. Lamour osallistui myös kykykilpailuun Chicagossa. Tällöin orkesterinjohtaja Herbie Kay huomasi hänet ja palkkasi laulamaan orkesteriinsa, vaikka Lamourilla ei ollut laulajan koulutusta. Kaysta tuli myös Lamourin ensimmäinen aviopuoliso. Orkesterityö Kayn leivissä johti Lamourin vaudeville-esiintymisiin ja radiotöihin. Hän muutti Manhattanille, missä suosittu laulaja Rudy Vallée auttoi häntä saamaan työtä laulajana suositussa yökerhossa El Moroccossa. Vuonna 1935 Lamourilla oli oma viikoittainen 15-minuuttinen musiikkiohjelma NBC Radiossa. Hän myös lauloi muutamassa muussa radioshow'ssa. 

Lamour työskenteli Fifth Avenuella kabareessa, missä hän tapasi Hollywood-studion johtajan Louis B. Mayerin. Mayer järjesti Lamourille koe-esiintymisen, minkä johdosta hän sai elokuvasopimuksen Paramount Picturesilta vuonna 1935. Lamour otti ranskan kielellä ”rakkautta” tarkoittavan taiteilijanimensä käyttöön isäpuolensa sukunimen Lambour mukaan ihailijoidensa kehotuksesta.

 Ura 
pienoiskuva|Dorothy Lamour ja Bing Crosby elokuvassa Kaksi iloista merimiestä Balissa (1952)

Vuonna 1936 Lamour muutti näyttelijänuran perässä Hollywoodiin. Hänen ensiesiintymisensä elokuvissa oli vuonna 1936 elokuvassa College Holiday, jossa hän oli mukana kreditoimattomana tanssijana. 
Siitä alkaen hän esiintyi säännöllisesti sopimusyhtiönsä Paramount Picturesin elokuvissa. Lamourin debyytti näyttelijänä oli Ulahin rooli elokuvassa Viidakkotyttö (The Jungle Princess, 1936). Jo tämä rooli nosti hänet tähteyteen. Hän käytti elokuvassa Edith Headin suunnittelemaa sarongia, mistä tuli hänen tavaramerkkinsä. Vaikka Lamour saavutti uransa alussa mainetta seksisymbolina ja musikaalien tähtenä, hän oli myös lahjakas komedia- ja draamanäyttelijä. Hän myös esitti lauluja useissa elokuvissaan. Lamour kuului Hollywoodin suosituimpien näyttelijöiden joukkoon vuodesta 1936 vuoteen 1952. Hän toimi lisäksi mainoskasvona  Chesterfield-savukemerkille. 

Toisen maailmansodan aikana Lamour oli yksi suosituimpia pin-up-tyttöjä useiden muiden Hollywoodin naistähtien ohella. Hän markkinoi myös valtion sotaobligaatioita menestyksekkäästi.

Lamour esiintyi Road to... komediaelokuvasarjassa yhdessä Bing Crosbyn ja Bob Hopen kanssa 1940- ja 1950-luvuilla. Sarja oli hyvin suosittu ja tuottoisa 1940-luvulla. Lamourin tähtiaika päättyi sarjan toiseksi viimeiseen elokuvaan Kaksi iloista merimiestä Balissa vuonna 1952, minkä jälkeen hänen uransa kääntyi laskuun Hopen ja Crosbyn uran jatkuessa. Hän teki kuitenkin nopean näyttäytymisen cameo-roolissa sarjan viimeisessä elokuvassa Lentäjinä vastoin tahtoaan (Road to Hong Kong, 1961). Elokuvan naispääosaan palkattiin Joan Collins.

Valkokangasuransa päätyttyä Lamour työskenteli 1950-luvulta alkaen yökerhoesiintyjänä ja oli myöhemmin mukana myös mm. Hello, Dolly! -teatterikiertueella. Lamour julkaisi omaelämäkerran My Side of the Road vuonna 1980. Hän esiintyi 1980-luvulla teatterinäyttämöllä sekä vieraili televisiosarjoissa kuten Lemmenlaiva, Hart to Hart, Remington Steele ja Murhasta tuli totta. Vuonna 1987 hän teki viimeisen valkokangasroolinsa elokuvassa Creepshow 2, jossa hän näytteli George Kennedyn kanssa ryöstömurhan uhriksi joutuvaa iäkästä pariskuntaa. Lamour esiintyi julkisuudessa vielä eläkkeelläkin ja antoi haastatteluja lehdille ja televisioon.

 Yksityiselämä 
Lamour avioitui ensimmäisen kerran Herbie Kayn kanssa, jonka johtamassa orkesterissa hän lauloi ennen näyttelijänuraansa. He menivät naimisiin vuonna 1935 ja erosivat neljän aviovuoden jälkeen 1939.

Uransa alkuaikoina Lamour tapasi FBI:n johtajan J. Edgar Hooverin. He pysyivät ystävinä Hooverin kuolemaan asti, eikä Lamour myöhemmin kiistänyt heillä olleen myös suhde hänen erottuaan Kaysta.

Lamourin toinen aviomies oli entinen ilmavoimien kapteeni ja mainosvastaava William Ross Howard III. He avioituivat Beverly Hillsissä huhtikuussa 1943 ja liitto kesti Howardin kuolemaan vuonna 1978 saakka. Parille syntyi kaksi poikaa, John Ridgely (1946) ja Richard Thomson Howard (1949). 

Lamour asui aviomiehensä kanssa Baltimoressa 1960- ja 70-luvuilla. Hän omisti myös talon Kalifornian Palm Springsissä. 

Lamour kuoli sydänkohtaukseen kotonaan North Hollywoodissa, Kaliforniassa 81-vuotiaana. Hänet haudattiin Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle Hollywood Hillsiin katolisessa hautajaisseremoniassa. Lamourilla on elokuvaurastaan tähti Hollywood Walk of Famella osoittessa 6332 Hollywood Blvd.

 Valikoitu filmografia 
pienoiskuva|Lamour Hirmumyrskyn trailerissa (1937)
 Elokuvat 
VuosiSuomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1936  Viidakkotyttö  The Jungle Princess  Ulah1937  Kultainen unelma  High, Wide and Handsome  Molly Fuller Hirmumyrsy  The Hurricane  Marama 1938  Vaarallisilla vesillä  Spawn of the North  Nicky Duval1939  Vaarallisia rajoja  Disputed Passage  Audrey Hilton Man About Town  Man About Town  Diana Wilson Joen kuningatar  St. Louis Blues  Norma Malone 1940  Kaksi iloista merimiestä  Road to Singapore  Mima 1941  2 iloista merimiestä Afrikassa  Road to Zanzibar  Donna Latour1942  Viidakkotytön paluu  Beyond the Blue Horizon  Tama Kaksi iloista merimiestä Marokossa  Road to Morocco  Prinsessa Shalmar Me vakoilijat  They Got Me Covered  Christina Hill 1943  Dixie  Dixie  Millie Cook1945  Naamiaiset Meksikossa  Masquerade in Mexico  Angel O'Reilly Toisen miehen vaimo  A Medal for Benny  Lolita Sierra 1946  2 iloista merimiestä Alaskassa  Road to Utopia  Sal Van Hoyden 1947  Meidän iloinen joukkomme  On Our Merry Way  Gloria Manners 1948  2 iloista merimiestä Riossa  Road to Rio  Lucia Maria de Andrade 1949  The Lucky Stiff  The Lucky Stiff  Anna Marie St. Claire1952  Suuri maailmansirkus  The Greatest Show on Earth  Phyllis Kaksi iloista merimiestä Balissa  Road to Bali  Prinsessa Lala 1961  Lentäjinä vastoin tahtoaan  The Road to Hong Kong  itsenään (cameo) 1987  Creepshow 2  Creepshow 2  Martha Spruce

 Televisio 
VuosiSuomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli  Huomioita 1955  Damon Runyon Theater  Damon Runyon Theater  Sally Bracken  Jakso: "The Mink Doll" 1967  Minä vakooja  I Spy  Halima  Jakso: "The Honorable Assassins" 1969  The Name of the Game  The Name of the Game  Stella Fisher  Jakso: "Chains of Command" 1970  Love, American Style  Love, American Style  Hollyn äiti  Jakso: "Love and the Pick-Up" 1971  Marcus Welby, M.D.  Marcus Welby, M.D.  Mary DeSocio  Jakso: "Echos from Another World" 1976  Death at Love House  Death at Love House  Denise Christian  Televisioelokuva 1980  Lemmenlaiva  The Love Boat  Lil Braddock  Jakso: "That's My Dad / The Captain's Bird / Captive Audience" 1984  Hart to Hart  Hart to Hart  Katherine Prince  Jakso: "Max's Waltz" Remington Steele  Remington Steele  Dorothy Lamour  Jakso: "Cast in Steele" 1986  Aika velikultia  Crazy Like a Fox  Rosie  Jakso: "Rosie" 1987  Murhasta tuli totta  Murder, She Wrote  rouva Ellis  Jakso: "Kummituksia ja verovilppiä" ("No Accounting for Murder")

Lähteet

Aiheesta muualla

TCM: elämäkerta
 Post-Blitz Clydebank — a documentary about Clydebank, Scotland from 1947 to 1952, featuring Dorothy Lamour
Dorothy Lamourin valokuvia

Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Luokka:Hollywood Walk of Fame
Luokka:Vuonna 1914 syntyneet
Luokka:Vuonna 1996 kuolleet