Evankeliset ystävät

Evankeliset ystävät eli skutnabbilaisuus on Axel Alfred Skutnabbin vuonna 1900 perustama uskonnollinen suuntaus, jonka juuret ovat Ruotsalaisessa Pyhitysliikkeessä (Helgelse förbundet). 

 Taustaa 

pienois|pysty|Akseli Skutnabb.
Axel Alfred Skutnabb oli tullut uskoon vapaakirkollisten järjestämässä Fredrik Fransonin kokouksessa. Skutnabb oli myös osallistunut Ruotsalaisen Pyhitysliikkeen (Helgelse förbundet) toiminnan kautta syntyneen Pyhitysliikkeen toimintaan. Skutnabb tutustui Ruotsalaisen Pyhitysliikkeen kirjallisuuteen ja kehitteli synnittömyys-liikkeen oppia niin pitkälle, että alkoi opettaa kaikkien pelastuvan ja sanoi ettei ole mitään kadotustuomiota.Salmensaari, Suomen vapaakirkko, s. 169.

Vapaakirkollisessa herätysliikkeessä Skutnabb oli joutunut Hjalmar Braxénin ja muiden vanhempien saarnamiesten kanssa usein yhteentörmäyksiin, Skutnabbin ”evankelisen vapauden” vuoksi ja erikoisten opillisten näkemyksien tähden. Skutnabb ei koskaan kuulunut Vapaanlähetyksen varsinaisiin saarnaajiin. Skutnabb oli mukana Tampereen vuosikokouksessa 1900. Hänelle ei järjestetty puhetilaisuutta. Erään saarnan jälkeen hän kuitenkin nousi puhumaan. Hjalmar Braxén heti keskeytti hänen puheensa ja kehotti pysymään ohjelmassa. Kun Skutnabb kiellosta huolimatta yritti puhua, Braxén istui harmonin ääreen ja alkoi laulaa, minkä jälkeen kokousväki yhtyi lauluun. Laulun jälkeen Skutnabb huusi: ”Tässä näette, mitä on vapaakirkollinen vapaus. Tästä lähtien minä en ole vapaakirkollinen.”Salmensaari, Suomen vapaakirkko, s. 170.

 Toiminta ja historia 

Evankeliset ystävät kokoontuivat Tampereella Skutnabbin rukoushuoneella. Se sijaitsi Rongankadun ja Pellavatehtaankadun kulmassa, lähellä nykyistä hotelli Tammeria, Hetala-nimisessä puurakennuksessa, joka aikaisemmin oli ollut Tampereen 2. poliisipiirin ensimmäinen toimipaikka.Vanha Tampere, s. 79.

pienois|pysty|Armon Sanomien toimittaja Kustaa Asp. 
Evankeliset ystävien tilaisuuksissa kävi toisinaan vapaakirkollisia ”nuoria" puhumassa, Skutnabb oli arvostettu heidän keskuudessaan. Evankeliset ystävät osallistuivat myös yhteiskristillisiin tilaisuuksiin. Evankeliset ystävien toimintaa myös vastustettiin. Kuvernööri määräsi vankeusrangaistuksen, jonka vuoksi Akseli Skutnabb kolmen kuukauden ja Juho Aaltokahden kuukauden rangaistuksen saaneena toimitettiin Hämeenlinnan lääninvankilaan 28. heinäkuuta 1915. Juho Aalto vapautettiin 6. lokakuuta 1915 ja Akseli Skutnabb 28. lokakuuta 1915.Sanomia armosta 1915, s. 192, 255.

Tampereella pidettiin 15.–17. toukokuuta 1940 yhteiskristillinen kokous eri piireihin kuuluvien saarnaajien hengellisen elämän syventämistä ja keskinäistä rakentumista varten. Tämän kokouksen taholta julkaistiin Suomen lehdissä kaikille kristillisille piireille osoitettu tervehdys, jonka oli tarkoitus olla vilpitön kädenojennus luterilaiselle kirkolle. Tervehdys otettiin lämmöllä vastaan luterilaisen kirkon pappien puolelta ja osa lupasi osallistua seuraavaan veljeskokoukseen. Tampereen kokouksessa valittiin seuraavaa kokousta valmisteleva toimikunta, johon kuuluivat skutnabbilainen Aatu Heiskanen (1886–1941)Kinnunen 2004, s. 215., vapaakirkollinen Oskari Jalkio, baptisti Akseli Jauhiainen sekä helluntailaiset Eino Manninen ja Niilo Suomela.Lehtonen 1941, s. 9. 

Veljeskokoukseen osallistunut Aatu Heiskanen toimi aiemmin myös lestadiolaisessa uusheräyksessä saarnaajana, kunnes joutui opillisista syistä erotetuksi uusheräyksen puhujalistoilta. Aatu Heiskasen toiminnan vaikutuksesta uusheräyksestä erkaantui vuosina 1922–1923 pienehkö ryhmä nimeltä heiskaslaisuus, jotka liittyivät skutnabbilaisuuteen.Kinnunen 2004, s. 216.

 Opillisia näkemyksiä 

Evankeliset ystävät olivat näkemykseltään universalisteja.Sanomia armosta 1915, s. 281. Heidän näkemyksensä mukaan kaikki synnit on sovitettu, eikä ole enää mitään kadottavaa syntiä tai kadotustuomiota.

Evankeliset ystävät eivät pitäneet itseänsä syntisinä, vaan uskoivat olevansa synnittömiä, kuten Kustaa Asp ja Akseli Skutnabb Tampereen Talvijuhlilla helmikuussa 1928 julistivat.Sanomia armosta, helmikuu 1928, s. 39.

 Tunnetuimmat saarnaajat 

 Axel Alfred Skutnabb, liikkeen perustaja ja johtaja
 Jaakko S. Ketola, puhuja ja suomentaja
 Väinö Stenbäck, puhuja, entinen johtaja
 Kustaa Asp, lehden toimittaja, kirjojen kustantaja
 Vilho Kolho, lehden toimittaja
 Leo Kolho
 Salomo Pirilä, lehden toimittaja (s. 7.11.1865, k. 10.2.1928)Sanomia armosta, helmikuu 1928, s. 49–52, 64.
 Juho Aalto
 Oskari Jalkio, puhuja, kirjailija, lehden toimittaja
 A. Tontti
 Jonas Tuores
 A. Rosrhier
 A. Tarkkanen, opettaja, puhuja
 U. J. Tarkkanen
 Vihtori Repo, kustantaja
 Andersson
 Väinö Holm
 Cecilia Takkinen
 Matti Ojaharju
 Hj. Renvall
 Aatu Heiskanen (1886-1941)Lehtonen 1941, s. 9.

 Julkaisut ja kirjat 

Evankeliset ystävät kustansivat useita kirjoja, joista merkittävimpiä olivat C. H. MacIntoshin Mooseksen kirjojen selitysteokset 1–3 vuosilta 1915, 1917, 1922 ja F. Hemanin Juudaankansan historia Jerusalemin hävityksen jälkeen vuodelta 1912.

Evankeliset ystävät julkaisevat myös lehteä: 
 Sanomia armosta -nimisenä vuosina 1904–1921, toimittajina Akseli Skutnabb ja Salomo Pirilä.
 Armon sanomat, vuodesta 1922 lähtien.

Evankelisten ystävien kokouksissaan laulamat laulut, joista monet olivat vanhoja lestadiolaisten lauluja, julkaisi Vihtori Repo vuonna 1907 Kotimaan lauluja -nimisenä kokoelmana.Lestadiolaisen liikkeen laulukirjat Viitattu 6.5.2010.

 Lähteet 
 Skutnabb, Akseli, Sanomia armosta, Evankeliset ystävät, 1915.
 Jalkio, Oskari, Sanomia armosta, Evankeliset ystävät, 1928 .
 Salmensaari, S. S., Suomen vapaakirkko, Päivä, Tampere, 1957.
 Vanha Tampere : kuvateos hävinneestä ja muuttuneesta kaupungista, Tampere-seura, Tampere, 1955.
 Lestadiolaisen liikkeen laulukirjat

 Lehtonen, Ensio: Veljesyhteys. Helsinki: 1941.

 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset kristilliset järjestöt
Luokka:Vapaakristillisyys Suomessa