Karhunlaukka

Karhunlaukka (Allium ursinum) on laukkojen eli sipulien sukuun kuuluva monivuotinen kevätkasvi. Lajia tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa erityisesti valoisissa lehtimetsissä. Suomessa lajia tavataan vain maan lounaisosissa ja Ahvenanmaalla, jossa se on rauhoitettu.Ålands flora 2008, s. 330.

 Ulkonäkö ja koko 

Karhunlaukka kasvaa 15–40 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on juurakoton. Sipuli on valkoinen, pitkä ja kapea. Varsi on särmikäs ja sen tyvellä on kaksi tai kolme lehteä. Lehdet ovat pitkäruotisia ja muistuttavat kielon (Convallaria majalis) lehteä. Lehden suikea ja litteä lapa on kooltaan 10–20 cm pitkä ja 3–4 cm leveä. Kukinnon alla on 1–3 tukilehteä, jotka ovat kukintoa pienempiä ja pian varisevia. Kukinto tiheä latvasarja, joka on 2,5–6 cm leveä ja itusilmuton. Kukkaperät ovat pituudeltaan 10–15 mm. Valkoinen kukka on tähtimäinen ja sen kehälehdet ovat 7–12 mm pitkiä. Karhunlaukka kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Kukinnan jälkeen versot kellastuvat ja kuihtuvat nopeasti.Retkeilykasvio 1998, s. 487, 489.Laine 1997, s. 54. Koko kasvi tuoksuu voimakkaasti sipulilta. Sipulin maku tarttuu herkästi kasvia runsaasti syövien lehmien maitoon.

 Levinneisyys 
Karhunlaukka on eurooppalainen sipulikasvi, jota ihminen lienee levittänyt melkoisesti alkuperäisiltä kasvualueiltaan. Sitä tavataan Etelä- ja Keski-Euroopassa Ranskasta ja Italiasta Romaniaan ja edelleen Baltian maihin ja Etelä-Skandinaviaan. Lisäksi karhunlaukkaa tavataan Britteinsaarilla ja Kaukasuksella.Den virtuella floran: Ramslök  Viitattu 22.3.2010. Suomessa karhunlaukka kasvaa ainoastaan Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomen saaristossa. Erillinen esiintymä Porvoon Pellingin saaristossa on hävinnyt. Karhunlaukka on vanha hyötykasvi ja sitä pidetään muinaistulokkaana. Tähän viittaa esimerkiksi lajin esiintyminen Saaristomerellä muinaisen viikinkireitin varrella. Myös katolisten munkkien arvellaan levittäneen kasvia.

 Viljely ja elinympäristö 

Karhunlaukkaa tavataan pääasiassa rehevissä lehdoissa, mutta myös lehdesniityillä ja hakamailla. Se muodostaa usein laajoja, yhtenäisiä kasvustoja. Suomessa karhunlaukan kasvupaikkoja on aikaisemmin tuhoutunut erityisesti pellonraivauksen takia. Nykyään lajin suurin uhka on kasvupaikkojen kuusettuminen ja umpeenkasvu perinteisen laidunnuksen loputtua.

Karhunlaukka viihtyy hyvin varjossa ja puolivarjossa. Maa saa olla kosteahkoa ja kalkkipitoista. Jos karhunlaukan saa viihtymään, se leviää nopeasti.

Karhunlaukan kylvö onnistuu parhaiten, kun siemenet kylmäkäsitellään. Esikasvatus ja lisääminen pikkusipuleista ovat myös mahdollisia viljelytapoja. Siemenet kylvetään syksyllä tai aikaisin keväällä ja peitetään ohuelti. Jos varjoa ei muuten ole, niin oivallisia kasvupaikkoja ovat esimerkiksi pensaiden juuret. Taimiväli on noin 15–20 cm.

 Käyttö 
Karhunlaukka on vanha maustekasvi. Sitä on syöty myös vihanneksena. Karhunlaukasta voidaan käyttää lähes koko kasvi; lehdet, kukat ja sipuli. Maku ja tuoksu muistuttavat valkosipulia ja sen terveysvaikutuksetkin ovat samankaltaiset valkosipulin kanssa. Kuivatessa maku häviää, joten sitä suositellaan käytettäväksi ainoastaan tuoreena.

 Historia 
Karhunlaukka oli yksi entisaikain merimiesten suosima vihannes keripukin torjunnassa ja on todennäköisesti heidän mukanaan tullut Suomeenkin.

Lääkinnällisiltä ominaisuuksiltaan se vertautuu valkosipuliin, minkä vuoksi se luokitellaan myös ns. luostarikasveihin, joita kasvatettiin eri luostareiden puutarhoissa, esim. Vadstenan luostarissa. Lisäksi sitä on käytetty torjumaan rikkaruohoja humalatarhoissa.

 Lähteet 
 Laine, Unto: Karhunlaukka. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 54.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Ålandstryckeriet, Mariehamn 2008.
 Pähkylä 1a-2015, siemenluettelo. Toim. Laaksoharju, Taina & Luukkonen, Suvi & Bade, Cleo, Hyötykasviyhdistys, Helsinki 2015. ISSN: 1237-6671.
 Luontoportti: Karhunlaukka (Allium ursinum)

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Karhunlaukka (Allium ursinum)
 Kasviatlas 2022: Karhunlaukan levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Karhunlaukka (Allium ursinum)
 ITIS: Allium ursinum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Allium ursinum 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Allium ursinum 
 Gernot Katzer's Spice Pages: Bear’s Garlic (Allium ursinum) 

Luokka:Laukat
Luokka:Maustekasvit
Luokka:Yrtit
Luokka:Lääkekasvit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit