Speed King

Speed King on brittiläisen hard rock -yhtye Deep Purplen kappale, joka kirjoitettiin vuonna 1969 ja julkaistiin seuraavana vuonna yhtyeen neljännellä albumilla Deep Purple in Rock. Se oli ensimmäinen kappale, jonka yhtyeen toinen ja tunnetuin kokoonpano (Mark II) teki yhdessä, ja siten myös ensimmäinen, jonka tekemiseen uudet jäsenet Ian Gillan ja Roger Glover osallistuivat. Kappale on merkitty koko yhtyeen kirjoittamaksi.

Tyylillisesti ”Speed King” edustaa nopeatempoista, blues-pohjaista raskasta rockia. Sen esikuvana oli Jimi Hendrixin ”Fire”. Sanoituksissa taas on runsaasti viittauksia vanhoihin rock and roll -kappaleisiin. Kappale on ajoittain toiminut Deep Purplen konserttien avauskappaleena.

Lyhyempi demoäänitys ”Speed Kingistä” tunnetaan pianoversiona (”piano version”). Joissain maissa se oli ”Black Night” -singlen B-puolena. Alankomaissa ja Saksassa se julkaistiin keväällä 1970 omana singlenään, jonka B-puolena oli ”Into the Fire”.

 Kappaleen vaiheet 

Deep Purplen toinen kokoonpano, niin sanottu Mark II, syntyi basisti Roger Gloverin ja laulaja Ian Gillanin liityttyä yhtyeeseen kesällä 1969.Heino 2006, s. 30. ”Speed King” oli ensimmäinen kokoonpanon kirjoittama kappale.

”Speed King” syntyi uuden kokoonpanon harjoitellessa ensimmäisiä kertoja lontoolaisella nuorisotalolla. Kitaristi Ritchie Blackmore ilmoitti yhtyeen tarvitsevan The Jimi Hendrix Experiencen ”Firen” kaltaisen vauhdikkaan konserttien aloituskappaleen.Heino 2006, s. 42. Glover keksikin sopivan riffin nopeasti, minkä jälkeen yhtye kehitteli kappaleen valmiiksi ”jammailemalla”.Charlesworth (Deep Purple Mark II, Part 1 – The Rise [June 1969 to December 1971]). Ian Gillan on kertonut olleensa vaikuttunut uuden yhtyeensä äänekkäästä ja aggressiivisesta soittotavasta, mutta olleensa jännittynyt ja pelänneensä ulkopuoliseksi jäämistä. Koska hänellä ei ollut aiempaa kokemusta jammailusta, hän päätyi laulamaan pätkiä vanhojen rock and roll -hittien sanoituksista sitä mukaa, kuin ne tulivat hänen mieleensä. Gillan otti säkeitä lähes sellaisenaan muun muassa Little Richardin, Elvis Presleyn ja Lonnie Doneganin esittämistä kappaleista. Valmis kappale on merkitty koko yhtyeen kirjoittamaksi.

Mark II aloitti konsertoinnin kesällä 1969.Heino 2006, s. 34–35. ”Speed King” toimi keikkojen avauskappaleena; syyskuuhun mennessä valikoimaan tuli mukaan myös toinen uusi kappale ”Child in Time”.Bloom 2009, s. 166. Molemmat olivat selvästi yhtyeen ensimmäisen kokoonpanon tuotantoa heavy metal -tyylisempiä. Varhaisissa esityksissä ”Speed King” tunnettiin nimellä ”Ricochet”. Myöhemmin sen nimeksi tuli ”Kneel and Pray”, ja sen sanoitus kertoi suuseksistä.Thompson 1995, s. 95. Helmikuussa 1970 Deep Purple esiintyi BBC:n uudessa ohjelmassa In Concert, jolloin ”Speed King” ja ”Child in Time” saivat ensimmäisen kerran näkyvyyttä suuren yleisön keskuudessa.Bloom 2009, s. 169.

Deep Purple aloitti neljännen albuminsa äänitykset vuoden 1969 syyskuussa ja sai ne valmiiksi huhtikuussa 1970. Yhtye äänitti ensimmäisen version ”Speed Kingistä” IBC-studiolla Lontoossa lokakuun 14. ja 21. päivien välillä. Siinä kosketinsoittaja Jon Lord soitti yleensä käyttämiensä Hammond-urkujen sijaan pianoa, ja sitä käytettiin joissain maissa ”Black Night” -singlen B-puolena.Robinson 1995, s. 11–14. Alankomaissa ja Saksassa pianoversio julkaistiin omana singlenään, jonka B-puolena oli ”Into the Fire” In Rock -albumilta.

Tammikuun lopulla yhtye äänitti IBC:llä kappaleesta uuden version, josta tuli kesäkuussa 1970 julkaistun Deep Purple in Rockin avauskappale.Bloom 2009, s. 173–174. Varhaisempi demoversio julkaistiin CD-muodossa vuonna 1995 In Rockin 25-vuotisjuhlajulkaisun bonuskappaleena nimellä ”Speed King (piano version)”. Juhlajulkaisussa on mukana myös Roger Gloverin remix kappaleen albumiversiosta.

 Kuvaus kappaleesta 

Deep Purple in Rockilla julkaistu ”Speed Kingin” studioversio alkaa kakofonisella särökitaraintrolla, jota seuraa rauhallisempi urkusoolo. Itse kappale perustuu nopeatempoiseen riffiin sekä aggressiiviseen laulu- ja kitaratyöskentelyyn. Kappaleessa on myös pitkä improvisaatio-osuus, jonka aikana Blackmore ja Lord soittavat vuorotellen jazz-henkisiä kitara- ja urkusooloja. AllMusic-sivuston Joe Viglionen mukaan soolo-osuuden lopussa kuultava melodia muistuttaa huomattavasti Cannibal & the Headhuntersin ja Wilson Pickettin versioita ”Land of a Thousand Dances” -kappaleesta. Lopun rääkäisyjä Viglione pitää The Crazy World of Arthur Brown -vaikutteisina.

Koska ”Speed Kingin” sanoitukset koostuvat lähinnä viittauksista aiempiin rock and roll -hitteihin, niillä ei ole erityistä merkitystä. Kappaleen nimessäkin esiintyvän sanan ”speed” () on usein arveltu tarkoittavan amfetamiinia, mutta Gillanin mukaan se viittaa siihen, että hänellä oli vaikeuksia improvisoida sanoituksia riittävän nopeasti.

Konserttiesityksissä ”Speed Kingin” improvisaatio-osuus oli huomattavasti studioversiota pidempi. Soolojen lisäksi mukana oli myös kitaran ja laulun välistä vuoropuhelua. Esimerkiksi Stockholm 1970 -livealbumilla kappaleen kesto on selvästi yli 10 minuuttia. Improvisaatio-osuuden aikana Gillan kertoo yleisölle kertosäkeessä mainitun ”vauhtikuninkaan” tarkoittavan henkilöä, joka ”osaa laulaa yli 100 mailia tunnissa” (”speed king is someone who can sing one hundred miles an hour.”).

 Arvioita 

Disc and Music Echossa julkaistussa Deep Purple in Rockin aikalaisarviossa ”Speed Kingiä” kuvataan ”hurjaksi” kappaleeksi, joka heijastelee monille tuolloisille yhtyeille ominaista pyrkimystä palata rock & rollin juurille. Toinen aikalaisarvio huomautti, että jos ”Speed King” kierrättääkin hyväksi havaittuja 12 tahdin blues -sanoituksenpätkiä, ”eivät ne koskaan ennen ole kuulostaneet tältä”.Robinson 1995, s. 20.

Joe Viglionen mukaan ”Speed King” on sekoitus uutta ja vanhaa, mikä näkyy rock & roll -klassikoista lainatuissa elementeissä. Kappaleessa Deep Purple hylkää ensimmäisten albumiensa progressiivisuuden; toisin kuin yhtyeen varhainen hitti ”Hush”, ”Speed King” ei pysy koossa vaan tukeutuu Blackmoren kekseliäisyyteen. Se antaa kuitenkin jo viitteitä myöhemmästä tyylistä, jossa yhtyeen tavaramerkiksi muodostunut hard rock yhdistyy harkittuun kokonaisuuteen. Puutteistaan huolimatta ”Speed King” on Viglionen mukaan mainio kappale ja yhtyeen esitys vaikuttava.

 Muita versioita 

 Japanilainen heavy metal -yhtye Loudness on esittänyt ”Speed Kingiä” konserteissaan, ja yhtyeen versio on myös julkaistu vuoden 1995 Loud ’n’ Raw -livealbumilla.
 Brittiläinen black metal -yhtye Venom levytti ”Speed Kingistä” oman versionsa vuoden 1991 Temples of Ice -albumilleen.

 Kokoonpano 

 Muusikot

 Ritchie Blackmore – soolokitara
 Ian Gillan – laulu
 Roger Glover – bassokitara
 Jon Lord – kosketinsoittimet
 Ian Paice – rummut

 Tuotanto

 Andy Knight – äänittäminen
 Blackmore, Gillan, Glover, Lord & Paice – tuotanto ja miksaus

 Lähteet 






 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Speed Kingin sanoitukset Ian Gillanin kotisivuilla. 

Luokka:Deep Purplen kappaleet
Luokka:Vuoden 1970 kappaleet
Luokka:78.84 Pop, rock