Eduard Erdmann

Eduard Erdmann (5. maaliskuuta 1896 Wenden, Liivinmaa (nykyisin Cēsis, Latvia) – 21. kesäkuuta 1958, Hampuri, Länsi-Saksa) oli saksalainen pianisti, pianopedagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Riiassa H. Creutzburgin johdolla ja 1915–1918 Berliinissä sävellystä Heinz Tiessenin ja pianonsoittoa Conrad Ansorgen oppilaana. Pedagogin uransa hän aloitti 1925–1935 Kölnin musiikkikorkeakoulun pianonsoiton solistiluokan johtajana ja hän toimi vuodesta 1950 Hampurin musiikkikorkeakoulun professorina.Otavan iso musiikkitietosanakirja, Otava 1976–1979, .

Kansainvälisellä solistiurallaan Erdmann esiintyi sekä yksin että yhdessä australialaisen viulistin Alma Moodien kanssa. Erdmann erikoistui oman aikansa musiikin esittämiseen. Hän soitti muun muassa Tiessenin ja Arnold Schönbergin sävellyksiä Etelä-Amerikan kiertueillaan. Kolmannen valtakunnan alkaessa rajoittaa esitettävien sävellysten valintaa Erdmann alkoi soittaa romantiikan ajan musiikkia, kuten esimerkiksi postuumisti julkaistuja Schubertin sonaatteja.The New Grove dictionary of music and musicians, Grove 2001,  ja . Hän konsertoi ja opetti pianokursseilla myös Suomessa.

Säveltäjänä Erdman valitsi oman tyylinsä. Hänen ensimmäinen sinfoniansa vakiinnutti hänen maineensa ekspressionismin esitaistelijana. Pianokappaleitaan hän esitteli Berliinin uuden musiikin seuran (Neue Musikgesellschaft) tilaisuuksissa ja jousikvartettojaan Donaueschingenin musiikkipäivillä, jossa hän niiden alkuvaiheessa toimi ohjelmavaliokunnan jäsenenä. Teoksiaan hän esitteli myös Salzburgin musiikkijuhlilla 1923, Prahassa 1924 ja Wienissä 1931. Kolmannen valtakunnan aikana Erdmannin sävellysten esittäminen kiellettiin niiden ”epäsaksalaisuuden” vuoksi ja niitä esitettiin uudelleen vasta 1946.
Oppilaita
 Paul Baumgartner
 Kurt Walldén

Sävellyksiä
Orkesterille
 Operette, operetti G. Spechtin librettoon, 1925
 4 sinfoniaa, 1919, 1923, 1946, 1951
 sinfoninen runo Am Gardasee, 1914
 Rondo, 1918
 pianokonsertto, 1930
 Ständchen pienelle orkesterille, 1930
 Konzertstücke pianolle ja orkesterille, 1946
 Capricci, 1951
 Ein kleines Kaleidoskop, 1951
 Serenade, 1953

Lauluja
 Himmel und Erde, 1915, Christian Morgensternin runoon
 4 Lieder, 1921, Eduard Möriken ja Emanuel Geibelin teksteihin
 6 Lieder, 1921, Arno Holzin ja Detlev von Liliencronin teksteihin
 5 Lieder, 1921
 2 Lieder, 1921, toinen Friedrich Nietzschen tekstiin

Kamarimusiikkia
 5 Klavierstücke, 1920, pianolle
 An den Frühling viululle ja pianolle, 1921
 Bagatellen pianolle, 1921
 Sonata viululle, 1921
 jousikvartetto, 1937
 jousikvartetto 1952

Lähteet

Luokka:Saksalaiset pianistit
Luokka:Saksalaiset säveltäjät
Luokka:Vuonna 1896 syntyneet
Luokka:Vuonna 1958 kuolleet