Hermann Kretzschmar

Hermann Kretzschmar (19. tammikuuta 1848, Oldernhau, Saksi – 10. toukokuuta 1924, Berliini, Saksa) oli saksalainen musiikintutkija, kapellimestari ja pedagogi. Aluksi hänen opettajanaan toimi oma isä, kuoronjohtaja ja urkuri Karl Dankegott Kretzschmar. Hermann Kretzschmar pääsi 14-vuotiaana opiskelemaan musiikkia Dresdenin Kreuzschuleen vuoteen 1867 asti. Vuonna 1868 hän alkoi opiskella musiikkitiedettä Leipzigin yliopistossa opettajinaan Oscar Paul, F. Ritschl ja Woldemar Voigt. Hän väitteli tohtoriksi 1871 latinankielisellä tutkimuksellaan keskiaikaisesta nuottikirjoituksesta. Lisäksi hän opiskeli Leipzigin konservatoriossa 1869–1870 opettajinaan Oscar Paul, Ernst Friedrich Richter ja Carl Reinecke.The New Grove dictionary of music and musicians. Grove 2001. 

Vuonna 1871 Kretzschmar alkoi opettaa Leipzigin konservatoriossa toimien samalla kapellimestarina kaupungin musiikkiseuroissa, joita olivat muun muassa Euterpe ja Singakademie. Samalla vuosikymmenellä hän myös sävelsi laulumusiikkia. Kretzschmar kuitenkin ylirasittui suuresta työmäärästä niin paljon, että joutui luopumaan opettajan toimestaan 1876. Vähän aikaa hän johti Metzin kaupunginteatterissa ennen kuin siirtyi Rostockin yliopiston musiikinjohtajaksi 1877. Vuodesta 1880 lähtien hän oli myös Rostockin kaupungin musiikinjohtaja. Kretzschmar palasi 1887 Leipzigiin yliopiston musiikinjohtajaksi johtaen samalla ylioppilaiden Paulus-kuoroa. Leipzigissa hän toimi myös yliopiston musiikinhistorian dosenttina ja ylimääräisenä professorina vuodesta 1895. Vuonna 1904 Kretzschmar aloitti Berliinin yliopiston musiikkitieteen professorina ja 1909–1920 hän oli Berliinin musiikkikorkeakoulun johtaja.Otavan iso musiikkitietosanakirja. Otava 1976–1979. .

Kretzschmar oli aikanaan yksi merkittävimmistä Saksan musiikinhistorioitsijoista, joka teki myös uraauurtavaa työtä vanhan musiikin ja sen esitystavan parissa. Hänen näkökulmansa musiikinhistoriaan edusti laajaa kulttuuri- ja sosiaalihistoriallista katsantoa. Hän oli myös musiikillinen kansansivistäjä Führer durch den Konzertsaal -kirjasarjallaan. Hän oli musiikin hermeneutiikan perustajia.

Oppilaita
 Rudolf Breithaupt

Kirjallinen tuotanto
 Führer durch den Konzertsaal:
 I Sinfonie und Suite, 1887
 II Vokalmusik, 1. Kirchliche Werke, 1888
 II Vikalmusik, 2. Oratorien und weltliche Chorwerke, 1890
 H. Mersmann kirjoitti sarjaan osan III Die Kammermusik, 1930–1933
 Die Venetianische Oper und die Werke Cavallis und Cestis, Vierteljahrsschrift für Musikwissenschaft 1892
 Monteverdis Incoronatione di Poppea, Vierteljahrsschrift für Musikwissenschaft 1894
 Bemerkungen über den Vortrag alter Musik, Peters Jahrbuch 1900
 Anregungen zur Förderung einer musikalischen Hermeneutik, Peters Jahrbuch 1902
 Musikalische Zeitfragen, 1903
 Neue Anregungen... Satzästhetik, Peters Jahrbuch 1905
 Kleine Handbücher der Musikgeschichte nach Gattungen, vuodesta 1905
 Geschichte des neuen deutschen Liedes I, 1911
 Geschichte der Oper, 1919
 Einführung in die Musikgeschichte, 1920
 Bach-Kolleg. Vorlesungen über J. S. Bach, 1922
 A. Heuss (toimittanut): Gesammelte Aufsätze über Musik, aus den Grenzboten, 1910, kirjoituskokoelma
 F.W. Grunow (toimittanut): Gesammelte Aufsätze über Musik II, aus den Jahrbüchern der Musikbibliothek Peters, 1911, kirjoituskokoelma.

Lähteet

Luokka:Saksalaiset musiikkitieteilijät
Luokka:Saksalaiset kapellimestarit
Luokka:Vuonna 1848 syntyneet
Luokka:Vuonna 1924 kuolleet