Kruunuviherkaija

Kruunuviherkaija (Cyanoramphus auriceps) on oseanialainen kaija.

 Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on 23 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta kellanvihertävä. Uloimpien käsisulkien ulkohöyty on sinivioletti, otsa on keltainen ja nokan yläpuolella sekä yläperän molemmin puolin olevat täplät ovat punaiset. Nokka on harmaa, iiris oranssinpunainen ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuoren linnun iiris on vaaleanruskea. Laji liikkuu yksittäin, pareittain tai enintään viiden yksilön parvissa. Se ei juurikaan pelkää ihmisiä ja rauhallinen ihminen voi tarkkailla sitä muutaman metrin päästä.

 Esiintyminen 
Kruunuviherkaijat elävät Uudessa-Seelannissa ja Aucklandsaarella sekä joillakin pienemmillä saarilla. Sen kannan koko on noin 5 000 yksilöä. Ennen eurooppalaisten tuloa laji eli kaikkialla pääsaarilla, mutta sitten kanta romahti metsästyksen, tulokaspetojen ja metsien hakkuiden seurauksena. Nykyisin kanta on paikoin elpymässä.

Heinrich Kuhl kuvaili lajin holotyypin Eteläsaarelta.IBC 

 Elinympäristö 
Laji elää metsissä ja pensaikoissa. Se liikkuu usein uudenseelanninviherkaijojen seurassa.

 Lisääntyminen 
Pesintää voi tapahtua läpi vuoden, mutta muninta tapahtuu pääasiassa loka-joulukuussa. Pesä on puun tai kallion kolossa tai mättäässä, johon naaras munii viidestä yhdeksään munaa, joita se hautoo noin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän viisi- tai kuusiviikkoisina.

 Ravinto 
Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, marjoista ja kasvien osista.

 Lemmikkinä 
Kruunuviherkaijaa tavataan lemmikkinä Suomessakin, vaikkei se olekaan niin yleinen kuin uudenseelanninviherkaija.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Lemmikkinä kakarikit ovat rohkeita ja vauhdikkaita. Ne eivät yleensä kesyynny siliteltäviksi asti, koska niillä tuntuu olevan liian kiire moiseen hommaan. Sen sijaan niiden pelottoman luonteen takia ne saa yleensä helposti kesytettyä hakemaan ruokaa kädestä. Lintujen aktiivinen ja utelias luonne voi olla niille itselleen vaaraksi kotosalla: utelias lintu joutuu helposti kiipeliin.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

 Lähteet 
 Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
World Parrot Trust 

 Viitteet 

Luokka:Viherkaijat