Parviaranen

Parviaranen (Forpus passerinus), aiemmalta nimeltään tarha-aranen on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö on Amazonin alueella Pohjois-Brasiliassa sekä mantereen pohjoisreunassa Kolumbiassa, Venezuelassa, Guyanassa, Surinamessa ja Ranskan Guyanassa. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Surinamesta 1758.IBC 

 Ulkonäkö 
vasen|pienoiskuva|Koiras
vasen|pienoiskuva|Naaras
Parviaranen on pieni papukaijalintu, se on lyhyen pyrstönsä kanssa vain 12cm pitkä ja painaa noin 40-50 grammaa. Sen höynenpuku on suurimmaksi osaksi vihreä. Aikuisella koiraalla on sinisiä merkintöjä siivissään.

Alalajeja on viisi: F.p. passerinus, F.p. viridissimus, F.p. cyanophanes, F.p. cyanochlorus, F.p. deliciosus

 Käyttäytyminen 
Parviarasten käyttäytymistä etenkin pesintään liittyen on tutkittu melko paljon. Arasten elämää on seurattu ja tutkittu vuodesta 1988 asti Kalifornian yliopiston (Berkeley) toimesta Venezuelassa sijaitsevalla karjatilalla.

Luonnonvaraisilla parviarasilla tehdyssä tutkimuksessa tallennettiin pesäpoikasten puuhia pesäkameran avulla. Arasen poikaset jokeltelivat ja opettelivat äänenkäyttöä samoin tavoin kuin ihmislapset: yksinään, sen kummemmin yrittämättä kommunikoida sisarustensa tai vanhempiensa kanssa. Nauhoitteilta tunnistettiin 27 erilaista ääntelytapaa. Araset aloittivat jokeltelun 21 päivän iässä ja niiden taidot kehittyivät vähitellen. Parviarasten pesintää tutkiessa havaittiin myös, että poikasilla voi olla yksilölliset "nimet".

Eräässä tutkimuksessa havaittiin, että jos alkuperäinen koiras kuolee ja naaras alkaa pariutua uudestaan poikasten ollessa yhä pesässä, on suunnilleen yhtä todennäköistä, että uusi koiras joko tappaa poikaset, tai alkaa niiden isäpuoleksi. Molemmilla on puolensa: isäpuoli ei pääse levittämään geenejään välittömästi, mutta se saa puolison ja pesäpaikan rauhanomaisin keinoin.

 Lähteet 

Luokka:Viheraraset