Seprakauppa

Seprakauppa oli Suomen etelärannikon ja Viron pohjoisrannikon asukkaiden Suomenlahden yli käymää, tavaranvaihtoon perustunutta kauppaa, jonka pääartikkeleina olivat suomalaisten suolasilakka ja virolaisten vilja, etenkin ruis. Ainakin 700 vuotta jatkunut seprakauppa hiipui toiseen maailmansotaan mennessä.

Sepra-sana on ilmeisesti balttilainen laina ( 'seura, ammattikunta'), ja se viittaa yhdessä, "seurassa", tehtyyn työhön.Päiviö, s. 33-34  Sepra-käsite tunnetaan Suomessa Suomenlahden rannikolta aina Savon korkeudelle asti.

Seprakaupoissa osapuolet vaihtoivat keskenään ylijäämäänsä, jolloin molemmat pääsivät voitolle. Suomessa kalasaaliit olivat yli oman tarpeen hyvien kalavesien ja suojaisan saariston ansiosta ja vastaavasti Viron puolella oli viljelyyn sopivaa maata ja viljasadot omaa tarvetta suuremmat. Vaihtosuhde vaihteli ajan mittaan, mutta yleensä yhdellä silakkatynnyrillä sai kaksi–kolme tynnyriä rukiita.

Suomenlahden ulkosaarista varsinkin Tytärsaarella ja Suursaarella oltiin aktiivisia seprakaupassa. Suomen rannikolla seprakauppaa harjoitettiin epäyhtenäisellä alueella Sipoon saaristosta Koivistoon ulottuneella kaistalla.

 Katso myös 

 Suomen ja Viron suhteet

 Lähteet 

 Seprakauppa maailman muutoksissa – Raimo Päiviön väitöstiedote, Turun yliopisto 2009.
 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Saarelaisten "silakka-vierailut" Viroon, Suomen Kuvalehti, 16.10.1937, nro 42, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Klamilassa rakennettiin kulttuurisiltaa Suomenlahden yli
Sepramarkkinat jatkavat satoja vuosia vanhaa perinnettä

Luokka:Kauppa
Luokka:Suomen taloushistoria
Luokka:Kymenlaakson historia
Luokka:Suursaaren historia
Luokka:Kauppamerenkulku
Luokka:Suomenlahti
Luokka:Itämeren historia
Luokka:Viron historia