Alttarikaappi

Alttarikaappi eli siipialttari on moniosainen alttaritaulu, joka kehittyi 1300-luvulla Keski-Euroopassa. Alttarikaapit ovat usein triptyykkejä.Taiteen pikkujättiläinen, s. 30–31. WSOY 1995. 

Kristillinen alttari oli alun perin pöytä, jonka ympärille seurakunta kokoontui nauttimaan ehtoollista. Varhaisessa kirkossa ja keskiajan alussa pappi johti messun vapaasti seisovan ”pöytäalttarin” takaa kohti seurakuntaa. Myöhemmin keskiajalla tämä tapa katosi, ja tilalle tuli käytäntö, jonka mukaan pappi vietti messua yksin, seisten alttaripöydän edessä. Tätä tapaa vahvisti myös alttarin pyhyyden korostaminen ja sen seurauksena alttaripöytä siirrettiin kirkon kuorin itäseinään ja siitä kehittyi ”alttarilaite” taiteellisine koristuksineen. Niihin kuuluu myös alttarikaappi, joka ripustettiin kuorin itäseinään, seinän vieressä olevan alttarin yläpuolelle.

Alttarikaapin rakenne
pienoiskuva|Ruotsalaisen Botkyrkan kirkon alttarikaappi. Valmistettu Antwerpenissä n. 1525
Alttarikaappi koostuu kahdesta tai useammasta hartauskuvasta. Uskonnollisaiheiset kuvat voivat olla maalauksia, reliefejä tai pieniä veistoksia. Siipialttari sijoitetaan kirkossa alttarin taakse tai alttaripöydän yläpuolelle. Jos se on sijoitettu kuoriin seinästä irralleen, kaapin molemmat puolet voidaan maalata. Alttarikaapin veistoksin ja maalauksin varustettua jalustaa nimitetään predellaksi.Honour, Hugh & Fleming, John: Maailman taiteen historia, s. 727. Helsinki: Otava 1992 

Kehityshistoriaa

Alun perin kristillinen alttari oli pöytä, jonka sivuissa oli maalauksia, puuleikkauksia ja metallipakotuksia. Vähitellen mukaan tuli pyhäinjäännöksiä suojaava maalauksin kuvitettu seinäke, joka oli usein kolmiosainen. Siitä kehittyi 1200-luvulla pyhimyskaappi. Vähitellen 1300-luvulla yleistyivät alttarikaapit, jotka ovat enemmänkin kokoontaitettavia ja muunneltavia alttaritauluja kuin varsinaisesti kaappeja.

Alttarikaappeja tehtiin kirkkoihin eniten 1400-luvulla. Niiden tilalle tulivat ensin Italiasta alkaen alttariseinät 1500-luvulla ja kevyemmät alttaritaulut 1800-luvulla.

Tunnettuja alttarikaappeja 
Mestari Francke: Kalannin kirkon Pyhän Barbaran alttarikaappi, Kansallismuseo, Helsinki
Pala d'Oro, Basilica di San Marco, Venetsia 
Hubert ja Jan van Eyck: Gentin alttari 1432 
Matthias Grünewald: Isenheimin alttari 1512–1516
Veit Stoss: Veit Stossin alttari Krakovan Marian kirkossa

Katso myös
Ikonostaasi, ortodoksisten kirkkojen vastine alttarilaitteelle

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:Alttarin osat
Luokka:Keskiajan taide
Luokka:Taidehistorian käsitteet