Pauli Vainio

Pauli Veli Vainio (7. tammikuuta 1923 Sippola – 23. helmikuuta 2018 Mikkeli) oli suomalainen urheilija.

Pauli Vainio kuului aktiiviurallaan kahden lajin harrastajiin, sillä talvisin hän kilpaili mäkihypyssä ja kesäisin pelasi pesäpalloa.

Mäkihypyssä Vainio voitti akateemisen maailmanmestaruuden vuosina 1949 ja 1951. Hän toimi mäkihypyn arvostelutuomarina Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 ja Zakopanen MM-kisoissa 1962. Hän toimi FIS:n tuomarivaliokunnan ja mäkivaliokunnan jäsenenä 1959–1978 ja Suomen Hiihtoliiton johtokunnan jäsenenä 1954–1978.

Pesäpallossa Vainio voitti Suomen mestaruuden vuonna 1943 Haminan Palloilijoissa ja vuonna 1947 lyöjäkuninkuuden Myllykosken Kilpa-Veikkojen joukkueessa pelatessaan. Vuosina 1945 ja 1946 hän osallistui Itä–Länsi-otteluun kakkosvahtina.

Vainio toimi Mikkelin lyseossa voimistelunopettajana vuodesta 1954 alkaen. Lyseon rehtorina hän toimi vuosina 1961–1984 ja lukion rehtorina vuodesta 1974 alkaen. Ansioistaan urheilussa Vainiolle myönnettiin Suomen Urheilun Kultainen ansioristi.

Laulaja ja lauluntekijä Juha Vainio oli Pauli Vainion veljenpoika ja sanoittaja Ilkka Vainiolle hän on isosetä. Hänen puolisonsa oli taitoluistelijana ja taitoluistelutuomarina tunnettu Leena Vainio.

 Saavutukset pesäpallossa 
 Pelaajana 
 1 SM-kulta: 1943
 2 Itä–Länsi-ottelua: 1945, 1952
 Pesäpallon lyöjäkuningas: 1947

Lähteet

 Urheilumme Kasvot 1 – Talviurheilu,. s. 794
 Reijo Ikävalko: Täyttä elämää, Junnu – Kotkan poikii ilman siipii

Viitteet

Aiheesta muualla
 Pauli Vainion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat
Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät
Luokka:Vuonna 1923 syntyneet
Luokka:Vuonna 2018 kuolleet