Salmijärvi (Petsamo)

Salmijärvi (, ) on kylä Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Kylä sijaitsee Paatsjoen suvantojärven Salmijärven ja Kuotsjärven välisen salmen rannoilla Norjan rajan tuntumassa. Salmijärven läpi kulkee entinen Jäämerentie. Kylän pohjoispuolella Salmijärven rannalla on 102 metriä korkea Harjuvaara. Vuonna 2010 taajamassa oli 71 asukasta.

Salmijärvi kuului Suomelle vuosina 1920–1944 kuuluneeseen entiseen Petsamon kuntaan. Kuotsjärven itäpuolella sijaitsee Nikelin kaupunki, joka Suomen aikana tunnettiin nimellä Kolosjoki ja luettiin osaksi Salmijärven kylää. Salmijärven naapurikyliä Suomen aikana olivat Valasjärvi pohjoisessa sekä Pitkäjärvi ja Paatsjoen kolttien talvikylä etelässä. 

 Historia 
Paatsjoen kolttien talvikylän lähistölle perustettu Salmijärven kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1876 nimellä Tšalmozero (Чалмозеро). Kylässä asui tuolloin 29 suomalaista perhettä sekä lähistöllä yhdeksän saamelaista perhettä. Ylempänä Paatsjoen varrella sijainnut Nautsi oli perustettu Salmijärveltä käsin, ja vuonna 1904 siellä oli 12 asukasta.

Salmijärvestä tuli kyläneuvoston keskus huhtikuussa 1920. Saman vuoden lokakuussa solmitun Tarton rauhan jälkeen kylä siirtyi Suomen haltuun.Administrativno-territorialnoje delenije, s. 74. Salmijärven kylän ohella lyhytikäiseen kyläneuvostoon kuului Paatsjoen pogosta.Administrativno-territorialnoje delenije, s. 224.

Inarijärven ja Jäämeren välillä on aikoinaan kuljettu Paatsjokea pitkin. Vuonna 1916 Tie- ja vesirakennusten ylihallitus alkoi rakentaa vesireitin varrelle maantietä Ivalosta Paatsjoen laaksoon. Venäjän vallankumous ja Suomen sisällissota keskeyttivät tietyömaan, mutta reitin varrelle ehdittiin rakentaa hirsirakenteiset majatalot talousrakennuksineen arkkitehti Thure Hellströmin laatimilla tyyppipiirustuksilla. Yksi majataloista sijaitsi Salmijärvellä. Petsamon tultua liitetyksi Suomeen maantien rakentamista jatkettiin 1920-luvun alussa, ja tie nimettiin Jäämerentieksi. Väitöskirjan verkkoversio

Vuonna 1921 Petsamon kunta jaettiin kolmeen koulupiiriin, joista yksi oli Salmijärvi. Salmijärven koulupiiri käsitti tuolloin koko Paatsjokilaakson. Salmijärven koulupiiristä erotettiin tämän jälkeen neljä uutta koulupiiriä: Menikka vuonna 1931, Höyhenjärvi 1932, Töllevi 1938 ja Kolosjoki 1939. Vielä Kolosjoen koulun perustamisen jälkeenkin noin 20–30 lasta joutui jäämään odottamaan Salmijärven koulun laajentamista.

Toisen maailmansodan jälkeen Salmijärvestä tuli osa vuonna 1945 perustettua Petsamon piiriä. Vanha Salmijärven kylä mainitaan viimeisen kerran asutusluetteloissa vuonna 1962. Asutusnimi otettiin käyttöön uudelleen vuonna 1964, jolloin sitä alettiin käyttää piiriin kuuluneesta vuonna 1957 perustetusta asutuskeskuksesta, jonka nimi oli aluksi 79 km šosseinoi dorogi Liinahamari–Nikel–gosgranitsa.Administrativno-territorialnoje delenije, s. 241. Vuonna 2004 Salmijärvestä tuli osa Nikkelin kuntaa, joka lakkautettiin vuonna 2020 piirin hallintouudistuksessa.

 Väestö 
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Salmijärven 441 asukkaasta oli suomalaisia 394, kolttasaamelaisia 41 ja venäläisiä kuusi. Salmijärven asukasluku kasvoi Suomen aikana nopeasti. Vuonna 1939 yli kolmannes Petsamon kaikista asukkaista asui Salmijärvellä. Asukkaita Salmijärvelle houkuttelivat Jäämerentien rakentaminen ja Paatsjokilaakson parhaat viljelysmaat. Kaikkein eniten Salmijärven asukaslukua lisäsi kuitenkin 1930-luvulla aloitettu Kolosjoen nikkelikaivosyhdyskunnan rakentaminen. Nopeinta kasvu oli vuosina 1938–1939, jolloin Salmijärven asukasluku kasvoi 831:stä 1 509:ään.

Asukasluvun kehitys:
 288 (1913)
 195 (1918)
 169 (1921)Onnela 1999, s. 107–108
 337 (1925)
 441 (1929)
 510 (1930)
 564 (1935)
 1 509 (1939)

 Lähteet 



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Salmijärven sivu, Suomen Kuvalehti, 09.08.1924, nro 32, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Petsamon kylät
Luokka:Petsamon piiri
Luokka:Murmanskin alueen kylät ja taajamat