Kansankomissaarien neuvosto

Kansankomissaarien neuvosto (, lyh. Sovnarkom) oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ja muiden Neuvostoliiton alkuvaiheen (autonomisten) tasavaltojen (kuten Valko-Venäjän SNT) sekä Neuvostoliiton hallitusten nimitys ennen vuotta 1946. 

 Historia 
Ensimmäisen kansankomissaarien neuvoston perusti toinen yleisvenäläinen neuvostokongressi vuonna 1917. Kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja oli Vladimir Lenin vuoteen 1924 asti.  Ensimmäisessä kansankomissaarien neuvostossa kansankomissaareja oli yksitoista, joista kolme oli sosialistivallankumouksellisten edustajia, mutta he erosivat maaliskuussa 1918 Brest-Litovskin rauhansopimuksen ja talonpoikien viljan takavarikointien vuoksi. Sen jälkeen kaikki kansankomissaarien neuvoston jäsenet olivat kommunistipuolueen jäseniä. Vuoden 1921 jälkeen valta alkoi siirtyä kansankomissaarien neuvostolta kommunistipuolueen puolue-elimille. Vuoden 1936 perustuslaki teki Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvostosta liittovaltion virallisen hallituksen. Vuosina 1924–1930 puheenjohtajana toimi Aleksei Rykov, vuosina 1930–1941 Vjatšeslav Molotov ja vuosina 1941–1946 Josif Stalin. Vuonna 1946 kansankomissaarien neuvosto muuttui Neuvostoliitossa ministerineuvostoksi. Kansankomissaarit vaihtuivat ministereiksi ja kansankomissariaatit ministeriöiksi. Muuallakin Neuvostoliitossa nimitykset muuttuivat vastaavasti.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Moskovan yliopiston elektroniset aineistot: Neuvostoliiton perustuslaki (1924, määrittelee Sovnarkomin aseman ja tehtävän) 
 Neuvostoliiton (”Stalinin”) perustuslaki (1936)  (msu.ru)

Luokka:Neuvostoliiton hallintoelimet