Jalokuoriaiset

Jalokuoriaiset (Buprestidae) on kovakuoriaisten heimo. Se on Suomessa pahimmin taantunut kovakuoriaisheimo, varsinkin kulometsien lajiston osalta. Suomessa heimoon kuuluu 31 lajia, mutta eniten lajeja esiintyy trooppisilla seuduilla. Lisäksi heimossa on runsaasti kuumien ja kuivien alueiden puuvartisen kasvillisuuden asukkeja. Maailmasta jalokuoriaisia tunnetaan noin 14 600 ja Pohjoismaista sekä Baltiasta yhteensä 57 lajia. Heimon nimi johtuu monien lajien värikkäänä kiiltelevästä pinnasta.

 Piirteitä 
Jalokuoriaisten koko ja muoto vaihtelevat suuresti. Eräät Habroloma-suvun lajit ovat muutaman millimetrin pituisia, kun taas esimerkiksi Chrysochroa gigantea ja Euchroma gigantea ovat aikuisina miltei 10 senttimetrin pituisia. Muodoltaan lajit ovat useimmiten pitkulaisen soikeita, jotkin leveämpiä ja osa hyvinkin kapeita. Raajojen etulonkat ovat pyöreät ja takaraajojen reisisuojat laajentuneet. Tärkeitä tuntomerkkejä ovat takarinnassa erottuva poikittaisuurre ja takaruumiin kahden ensimmäisen näkyvän jaokkeen (3. ja 4. jaoke) yhteenkasvaminen. Etu- ja keskiruumis ovat kiinni toisissaan. Tuntosarvet ovat yleensä sahamaiset ja niissä on 11 jaoketta. Kuoriaiset ovat usein kirkasvärisiä ja kirjavia, ja niiden pinta on kitiinirakenteesta johtuen kirkkaan metallinkiiltoinen. Tämä metallinen hohde voi olla hyvinkin näyttävä. Toukilla on hyvin kehittynyt ylähuuli.

 Elinympäristö ja elintavat 
Suomessa aikuisia jalokuoriaisia tavataan toukokuulta lokakuuhun, mutta lajisto on runsaimmillaan heinä-elokuussa. Kuoriaiset ovat liikkeellä etenkin helteisellä säällä. Jalokuoriaiset ovat nopealiikkeisiä ja osa lajeista pakenee lähestyvää tarkkailijaa usein jo monen metrin päästä, mikä vaikeuttaa niiden kiinnisaamista. Toisaalta muutamat kukissa viihtyvät lajit voivat olla hyvinkin rauhallisia. Kuoriaiset ovat hyviä lentäjiä ja ne parveilevat tyypillisesti suorassa auringonpaisteessa. Esimerkiksi monet jalosoukot (Agrilus) lopettavat lennon heti, jos aurinko peittyy pilven taakse.

Toukat elävät tavallisesti puissa ja pensaissa, lajista riippuen joko elävien tai juuri kuolleiden puuvartisten kasvien kuoren alla tai lahoavassa puuaineksessa. Muutamat lajit viettävät toukkavaiheensa lehtien sisällä ja eräät ovat erikoistuneet syömään kasvien juuria. Toukkavaiheita on 5–7 ja toukan kehitys kestää lyhimmillään vain kuukauden, kun osalla lajeista sen kesto on useita vuosia. Kehitysaika voi vaihdella jonkin verran jopa saman lajin sisällä. Porrasteisesti aikuistuvat etenkin metsäpaloja vaativat lajit. Nopeimmin kehittyvät kuitenkin elävissä kasveissa elävien lajien toukat kun kuolleessa puussa elävillä lajeilla kehitys on yleensä monivuotinen. Tummajalokuoriaisen (Bupestris haemorrhoidalis) toukkavaihe voi kestää yli viisi vuotta, joskus ehkä yli kymmenenkin. Bupestris aurulenta -lajin toukan tiedetään kehittyneen jopa 51 vuotta, mikä tekee siitä maailman pitkäikäisimmän hyönteisen. Jalokuoriaisten isäntäspesifsyys vaihtelee, mutta monet lajit kykenevät elämään vain tietyllä puulajilla sekä muutamalla sen sukulaisella.

Aikuiset kuoriaiset käyttävät ravinnokseen yleensä lehtiä tai neulasia, mutta eräät lajit kukkien siitepölyä.

Muutamilla jalokuoriaisilla on merkitystä metsätalouden tuholaisina. Erityisen merkittävä on aasialainen saarnenjalosoukko (Agrilus planipennis), joka on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan ja on lajin leviämisen estämiseksi luokiteltu Euroopassa karanteenituholaiseksi. Samanlaisia Euroopan karanteenilajeja ovat myös pohjoisamerikkalaiset Agrilus anxius ja Agrilus coxalis. Suomesta ei nykyisin tunneta jalokuoriaisten aiheuttamia metsätuhoja. Vähäistä rakennustuhoa voi aiheuttaa tummajalokuoriainen, joka elää vanhojen rakennusten hirsissä.

 Lajit Suomessa 
Suomesta on tavattu 30 jalokuoriaislajia, joista uhanalaisia ovat yksi äärimmäisen uhanalainen (CR), kolme erittäin uhanalaiseksi (EN) ja viisi vaarantuneeksi (VU) luokiteltua lajia. Lisäksi kaksi lajia on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT) ja yksi on hävinnyt (RE). Yhden lajin uhanalaisuus on jätetty puutteellisten tietojen vuoksi arvioimatta (NE).

 ukkokauniainen Chalcophora mariana RE
 viherjalokuoriainen Buprestis rustica
 tummajalokuoriainen Buprestis haemorrhoidalis
 täpläjalokuoriainen Buprestis novemmaculata EN
 hohtojalokuoriainen Buprestis octoguttata
 koivukauniainen Dicerca furcata VU
 leppäkauniainen Dicerca alni VU
 havukauniainen Dicerca moesta VU
 hiirakkokauniainen Poecilonota variolosa
 välkekauniainen Lamprodila decipiens EN
 kulokauniainen Melanophila acuminata
 sinikauniainen Phaenops cyanea
 rämekauniainen Phenops formaneki
 nelikuoppakauniainen Anthaxia quadripunctata
 mäntykauniainen Anthaxia godeti NT
 kultakuoppakauniainen Chrysobothris chrysostigma
 haavanjalosoukko Agrilus ater VU
 tammenjalosoukko Agrilus sulcicollis NT
 kampajalosoukko Agrilus laticornis VU
 pihlajanjalosoukko Agrilus mendax
 näsiänjalosoukko Agrilus integerrimus EN
 pajunjalosoukko Agrilus subauratus
 vesajalosoukko Agrilus pratensis
 sinijalosoukko Agrilus pseudocyaneus CR
 koivunjalosoukko Agrilus betuleti
 raidanjalosoukko Agrilus viridis
 ruusunjalosoukko Agrilus cuprescens NE
 rämejalosoukko Agrilus paludicola
 pikkukauniainen Trachys minutus
 kääpiökauniainen Habroloma nanum

 Lähteet 

*