Heksis

Heksis (; ) on antiikin filosofian termi, joka tarkoittaa dispositiota,Sihvola, Juha: Selitykset teokseen  taipumusta tai toiminnallista valmiutta. Termi on merkittävä Aristoteleen ajattelussa. Sen on tulkittu merkitsevän samaa kuin toinen potentiaalisuus.

 Aristoteles 

Termin heksis lähtökohtana on kreikan kielen verbi ekhein, joka viittaa jonkin omistamiseen tai jossain tilassa olemiseen. Termi käännetään usein ”valmiudeksi”, ”toimintavalmiudeksi” tai ”tilaksi”.Käännösesimerkkejä: ”valmius”: Sielusta 430a15-16; ”toimintavalmius”: Nikomakhoksen etiikka 1098b33-34; ”tila”: Metafysiikka 1022b4.

Aristoteles määrittelee heksiksen hieman eri tavalla eri teoksissaan. Teoksessa Metafysiikka heksis määritellään kolmella tavalla: 1) omistamisen tilana tai toimintana; 2) dispositiona, osien tietynlaisena järjestäytymisenä; sekä 3) tällaisen disposition osana:

Heksis on Aristoteleen mukaan siis eräänlainen dispositio (diathesis), jonka hän kuvaa samassa yhteydessä seuraavasti:

Kyseessä on erityisesti sen tyyppinen dispositio, minkä perusteella se jolla dispositio on, on valmiudessa johonkin hyvin tai huonosti, ja joko itsenäisesti tai suhteessa johonkin muuhun. Aristoteleelle heksis on näin osien järjestäytymistä; siten, että ne oikein järjestäytyneinä voivat toimia hyvin, vaikka ne voivat olla myös huonosti järjestäytyneitä. Hyvästä järjestäytymisestä hän käyttää esimerkkinä terveyttä, joka on ruumiin hyvä heksis; sairaus puolestaan on ruumiin huono heksis.

Tilana heksis erotetaan Aristoteleen metafysiikassa toiseksi potentiaalisuudeksi, erotukseksi ensimmäisestä potentiaalisuudesta (dynamis). Esimerkiksi ihminen on luonnostaan oppiva, jolloin hänellä on ensimmäinen potentiaalisuus (dynamis) oppia jotain; kun hän on oppinut, hänellä on toinen potentiaalisuus (heksis) käyttää oppimaansa.

Kategorioissa Aristoteles asettaa heksiksen toisenlaisia dispositioita (diathesis) vastaan siinä, että se on luonteeltaan niitä pysyvämpää. Esimerkkinä annetaan tieto (episteme).Aristoteles: Kategoriat II.8.

Eettisissä teoksissaan Aristoteles puolestaan tarkoittaa termillä luonteenpiirrettä. Hän asettaa heksiksen toista aktuaalisuutta eli energeiaa (toiminnan merkityksessä) vastaan käsitellessään eudaimoniaa, ihmisen elämän oikeaa päämäärää. Tämä käännetään yleensä ”onnellisuudeksi”. Heksiksen vastakohdaksi asetetaan energeia samalla, kun Aristoteles pyrkii osoittamaan eudaimonian määritelmänsä — onnellisuus on hyveen mukaista toimintaa (energeia) — oikeaksi.Aristoteles: Nikomakhoksen etiikka I.8.1098b33; Eudemoksen etiikka II.1.1218b.

 Lähteet 

Luokka:Aristotelismi
Luokka:Filosofian termit
Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat