Eteläsaarenpiopio

Eteläsaarenpiopio (Turnagra capensis) eli aiemmalta nimeltään piopio oli kuhankeittäjien heimoon kuulunut Uuden-Seelannin kotoperäinen varpuslintu, joka kuoli sukupuuttoon 1900-luvulla.

 Esiintyminen 
Eteläsaarenpiopiot elivät Uuden-Seelannin Eteläsaarella, nimialalaji capensis itse pääsaarella ja pienikokoisempi minor läheisellä Stephens Islandilla. Niiden sanotaan olleen yleisiä aina vuoteen 1863 saakka, minkä jälkeen kanta alkoi huveta jyrkästi, ja laji oli vähälukuinen jo 1880-luvulla. Viimeinen näyte on ammutusta yksilöstä vuodelta 1902, minkä jälkeen lajista on lukuisia enemmän tai vähemmän varmoja havaintoja, joista viimeinen tehtiin 1963. Lajin turmioksi koituivat eurooppalaisten tuomat kissat ja rotat, joista ensin mainitut söivät täysikasvuisia lintuja ja poikasia, viimeksi mainitut munia ja poikasia. Myös ihmisen aiheuttamaa elinympäristön tuhoutumista tapahtui jonkin verran.

Maailman museoissa on säilynyt 12 näytettä, joista tyyppinäyte on Torontossa Royal Ontario Museumissa.

 Elinympäristö 
Lajin elinympäristöä oli luonnonvaraisten metsien alikasvos.

 Ravinto 
Laji oli kaikkiruokainen.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla  
Naturalis (kolmiulotteisia valokuvia Turnagra capensis capensis-alalajin yksilöistä  
Naturalis (kolmiulotteisia valokuvia Turnagra capensis turnagra-alalajin yksilöistä 

Luokka:Kuhankeittäjät
Luokka:Sukupuuttoon kuolleet linnut