Andrei Stackenschneider

Andrei Ivanovitš Stackenschneider (Štakenšneider) (); (6. maaliskuuta (J: 22. helmikuuta) 1802 Hatsinan lähellä – 20. elokuuta (J: 8. elokuuta) 1865 Moskova) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti.

Andrei Stackenschneider opiskeli vuosina 1815–1821 Pietarin taideakatemiassa, jossa hän myöhemmin toimi opettajana ja vuodesta 1844 professorina. Stackenschneider työskenteli vuodesta 1825 lähtien Iisakin kirkon rakennustyömaalla ja vuonna 1833 hänestä tuli keisarillinen hoviarkkitehti. Vuonna 1834 hän sai akateemikon arvonimen.

Stackenschneider on eklektisen arkkitehtuurin edustaja, joka yhdisteli etupäässä renessanssin ja barokin vaikutteita uusrenessanssiksi ja uusbarokiksi. Hänen tärkeimpiä töitään ovat Marian palatsi (1839–1844), Beloselski-Belozerskin palatsi (1846–1848), suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin Nikolain palatsi (Työn palatsi, 1853–1861) ja suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin Uusi Mikaelin palatsi (1857–1861) Pietarissa. Arkkitehti tunnetaan myös mestarillisena sisustussuunnittelijana. Hänen kotinsa oli 1850–1860-luvuilla yksi Pietarin kulttuurielämän keskuksista.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Andrei Stackenschneider Pietari-tietosanakirjassa 

Luokka:Venäläiset arkkitehdit
Luokka:Vuonna 1802 syntyneet
Luokka:Vuonna 1865 kuolleet