Markiesje

Markiesje, myös hollannintulppaanikoira (), on alankomaalainen koirarotu. Rotu on spanielityyppinen pieni seurakoira. Markiesje on melko harvinainen rotu, eikä sitä oikeastaan tavata Alankomaiden ulkopuolella. Kotimaassaan sen populaatio vuonna 2007 oli 1 200 yksilöä.Domestic Animal Diversity Information System. Viitattu 1.3.2013. Rodun harvinaisuudesta huolimatta Tapio Eerola arvelee, että siitä tulee tulevaisuudessa hyvinkin suosittu.Eerola, Tapio. Pitkät rotutrendit: Nousussa labradori, hirvikoirat ja paimenet. Koiramme-juttuarkisto, Suomen Kennelliitto. Haettu 30.9.2021.

 Ulkomuoto 
Markiesje luokitellaan kääpiöspanieleihin, mutta sillä ei kuitenkaan tule olla dwarfismiin viittaavia piirteitä. Sitä kuvaillaan elegantiksi, hienorakenteiseksi ja rungoltaan suorakaiteen muotoiseksi. Silkkisessä ja kiiltävässä karvapeitteessä on runsaat hapsut.Markiesje . Nederlandse hondenrassen. Viitattu 11.1.2014. Ainoa hyväksytty väritys on musta, jossa kuitenkin sallitaan pienet valkoiset merkit rintakehässä, käpälissä ja hännänpäässä.Krämer, E.-M. (2009). Der grosse Kosmos Hundeführer, s. 74. Kosmos: Stuttgart. Säkäkorkeus vaihtelee uroksella 34–39 cm (ihanne 37 cm) ja nartulla  32–37 cm (ihanne 35 cm) välillä. Paino on sukupuolta tarkemmin määrittämättä noin 9–10 kg.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 312. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.

 Luonne ja käyttäytyminen 
Tyypillinen markiesje on rauhallinen, ystävällinen, tasapainoinen ja älykäs. Sen ei koskaan tule olla arka, hermostunut tai ärhentelevä, eikä se saa suhtautua vieraisiin pelokkaasti. Sitä kuitenkin kuvaillaan tarpeen vaatiessa hyväksi vahtikoiraksi.

 Alkuperä 
Jo 1600- ja 1700-luvuilla Alankomaissa tunnettiin paikallinen spioen-tyyppinen (spanielimainen) koira, joka kuvattiin usein sen aikaisissa maalauksissa. Sitä pidetään nykyisen rodun kantamuotona. Desmond Morriksen mukaan markiesje olisi syntynyt mannermaisen kääpiöspanielin, bretonin ja kääpiövillakoiran välisistä risteytyksistä.

Markiesjea on tavattu nykyisessä muodossaan joskus 1980-luvulla, mutta rotu alkoi uhkaavasti hävitä ja sitä alettiin elvyttää papillonin avulla, mikä näkyy selvästi sen ulkomuodossa. Vuonna 1999 se saatiin viimein vakiinnutettua rotutyypiltään ja Hollannin Kennelliitto hyväksyi sen virallisesti alankomaalaiseksi roduksi. Se on kotimaassaankin melko harvinainen virallisesta tunnustuksesta huolimatta, eikä se ole vielä kansainvälisen koiranjalostusliitto FCI:n hyväksymä. Suomeen tuotiin ensimmäinen markiesje 2016 ja toinen 2017.Markiesje Fu tuli Suomeen. Featherfox, Blogger: 9.8.2017. Haettu 27.1.2019. Vuonna 2019 rotu saavutti Suomessa Kennelliiton virallisen hyväksynnän.Rotumääritelmä: Markiesje. Suomen Kennelliitto: 24.10.2019. Ensimmäinen suomalainen pentue syntyi alkuvuodesta 2022.Markiesje: Pentueet. KoiraNet-jalostustietojärjestelmä, Suomen Kennelliitto. Haettu 11.3.2023.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:SKL 9 Seura- ja kääpiökoirat
Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut
Luokka:Seurakoirat
Luokka:Alankomaalaiset koirarodut