Pahtarikko

Pahtarikko (Micranthes nivalis) on pienikokoinen rikkokasveihin kuuluva pohjoisten alueiden kasvi. Suomessa laji on tyypillinen vain maan pohjoisosissa ja on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksessa Oulun läänin eteläpuolellaLuonnonsuojeluasetuksessa rauhoitetut lajit. Ympäristöministeriö. Viitattu 8.1.2016.. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa pahtarikko todettiin Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) lajiksi.

 Ulkonäkö ja koko 
Monivuotinen pahtarikko kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Lehtiruusukkeen keskeltä kasvava varsi on karvainen. Nahkeat ruusukelehdet ovat 1,5–3,5 cm pitkiä, puikeita tai pyöreähköjä ja tylppähampaisia. Lehdet ovat väriltään usein punertavia. Kukinto on tiheä terttu varren ja haarojen latvassa. Kukat ovat lyhytperäisiä ja väriltään aluksi valkoisia, lopulta punertavia. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat pystyjä ja teriö on verhiön pituinen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Pahtarikko kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.Retkeilykasvio 1998, s. 226–227. Laji lisääntyy paitsi siemenistä myös suvuttomasti ruusukeversojen avulla.Uusitalo 2007, s. 165.

Pahtarikko muistuttaa jonkin verran lumirikkoa (Micranthes tenuis).Den virtuella floran: Fjällbräcka (myös levinneisyyskartat)  Viitattu 16.1.2012.

 Levinneisyys 
Pahtarikko on tyypillinen laji Islannissa, Norjan ja Ruotsin vuoristoseuduilla. Satunnaisemmin lajia tavataan lähinnä arktisilla alueilla ja pohjoisella havumetsävyöhykkeellä Suomesta itään Tyynellemerelle saakka, Alaskassa, Kanadassa, Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Pahtarikkoa kasvaa myös Himalajan vuoristoseuduilla. Suomessa pahtarikko on tavallinen laji monin paikoin Lapissa ja Pohjois-Pohjanmaalla. Suurimmat esiintymät ovat Enontekiön Kilpisjärvellä, Utsjoella ja Kuusamossa. Etelämpänä pahtarikko on varsin harvinainen. Lajilla on yksittäisiä esiintymiä Keski- ja Itä-Suomessa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Pahtarikon levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 16.1.2012. Eteläisen Suomen esiintymät lienevät jäänne jääkauden jälkeiseltä ajalta.

 Elinympäristö 
Pahtarikkoa esiintyy kallioseinämien hyllyillä ja kallionraoissa. Kasvupaikat ovat yleensä kuivia.Retkeilykasvio 1998, s. 227. Laji kasvaa usein emäksisellä kivilajilla.

 Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Uusitalo, Anna: Kylien kaunokit, soiden sarat. Keski-Suomen uhanalaiset kasvit. Keski-Suomen ympäristökeskus, Jyväskylä 2007.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Pahtarikon levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pahtarikko (Micranthes nivalis)
 Luontoportti: Pahtarikko (Micranthes nivalis)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Micranthes nivalis – pahtarikko

Luokka:Vanarikot