Pikalevy

Pikalevy () on yleisnimi useita tekniikoita käyttäville suoratallennuslevyille, joita käytettiin 1920-luvulta alkaen radiotoimituksissa ja yleisradioasemilla ennen magnetofonin yleistymistäGronow ja Saunio 1990, s. 161.. Pikalevyistä käytetään myös nimitystä lakkalevy.The Audio Archive: Electric Transcription Discs Viitattu 19.9.2009. Suomen Yleisradio hankki pikalevytallentimen kalustoonsa 1934, ja sen ensimmäisiä käyttökohteita oli presidentti P. E. Svinhufvudin uudenvuodenpuhe.

 Tekniikka 
Pikalevyissä oli teknisesti kaksi kerrosta: substraatti ja laminaatti. Edellinen tarkoittaa levyn pohjarakennetta, joka oli yleensä alumiini, mutta myös lasia, kuitua ja terästä käytettiin. Jälkimmäinen tarkoittaa äänitettävissä olevaa pehmeämpää pintakerrosta, joka saattoi olla vahaa, nitroselluloosaa tai selluloosa-asetaattia.

Monet pikalevyt muistuttivat ulkomuodoltaan 78 kierroksen sellakkalevyjä tai LP-levyä. Ne olivat sellakkalevyjä isompia, yleensä 16-tuumaisia, ja pyörivät samalla nopeudella kuin myöhemmin esitelty LP (33 ⅓ kierrosta)The Archives @ BostonRadio.org: Frequently asked questions (Scott Fybush, päivitetty 29.12.2002) Viitattu 19.9.2009.. Myös 78 kierroksen nopeudella pyöriviä, halkaisijaltaan 10″ ja 12″ levyjä valmistettiinDigital Deli Online: Transcription discs and tapes  Viitattu 19.9.2009.. Yhdelle pikalevylle mahtui ääntä tyypillisesti kolme minuuttiaLahden museot: Kisat selostaen kotiin Lahden MM-kisoista 1938-1989 (Suvi Kuisma, Hiihtomuseo, Lahti)  (PDF) Viitattu 19.9.2009., mutta jopa viisitoista minuuttia toistavia aihioita oli saatavilla. Standardin puuttuessa jotkut pikalevyt äänitettiin ja toistettiin keskiöstä ulospäin (inside start) avautuvalle spiraalille. Syyksi tähän on esitetty kaiverruksessa irtoavaa jyystettä, joka levyn pyöriessä hakeutuu kohti levyn keskipistettä.The 78rpm Record Home Page - Center-start 78's Viitattu 19.9.2009.

 Valmistajat 
Yksi suoratallennuslevyjärjestelmän valmistajista oli yhdysvaltalainen Presto, jonka laitteistoa käytettiin tallentamaan pikalevylle Herbert Morrisonin selostama lähetys ilmalaiva Hindenburgin tuhosta Lakehurstissa 6. toukokuuta 1937After the Day of Infamy: Making and Maintaining the Original Recordings Viitattu 19.9.2009..

 Radioäänitykset 
Pikalevyjä on kiittäminen monista muutoin jo hävinneiksi luulluista arkistojen aarteista taidemusiikin ja kevyen musiikin saralla. Jazzin historia ei olisi yhtä täydellinen ilman pikalevyjä. John Hammondin järjestämät merkittävät konsertit Carnegie Hallista vuosilta 1938 ja 1939, joissa kuultiin Sonny Terryä ja Benny Goodmania, ovat säilyneet jälkipolville pikalevyillä. Duke Ellingtonin orkesterisävellys Black, Brown and Beige on sekin edelleen kuultavissa radiokäyttöön äänitetyltä pikalevyltä.Gronow ja Saunio 1990, s. 162.

 Vitaphone 
Ennen optisen valoääniraidan kehittämistä tehdyt ensimmäiset puhutut äänielokuvat, kuten John Barrymoren esittämä Don Juan (1926) ja Al Jolsonin Jazzlaulaja (1927), käyttivät pikalevyjen kaltaisia taltioita äänen välittämiseen elokuvateattereita varten. Järjestelmän kehitti Western Electric yhdessä Warner Brosin kanssa, ja sen kauppanimi oli Vitaphone.Gronow ja Saunio 1990, s. 162–163.Western Electric: Don Juan & the Jazz Singer Viitattu 19.9.2009.University of Memphis, Department of Communication: A History of Radio Program Collecting (Marvin R. Bensman, J.D., Ph.D.) "Western Electric developed the 16-inch, 33-1/3 rpm disk before they were used in radio. These disks were first used as the sound tracks for early 'talkies.' Sound On Film optical tracks did not follow until later." Viitattu 19.9.2009.

 Lähteet 


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
Pikalevylle taltioitua saksalaisen Lapplandsender-rintamaradion ohjelmaa 4.7.1944
Diplomi-insinööri T. K. L. Laakso esittelee Ylen pikalevytallenninta 31.12.1934
Yleisradion vanhin ohjelmatallenne: Svinhufvudin uudenvuodenpuhe pikalevyllä 1.1.1935
Tallennettujen radiolähetysten historiaa  

Luokka:Tallennusvälineet
Luokka:Radio