Hudson River -koulukunta

Hudson River -koulukunta oli romanttis-realistinen maisemamaalauksen suunta, joka sai muotonsa Yhdysvalloissa vuosina 1820–1850.Taiteen pikkujättiläinen, s. 221. WSOY, 1995.  Koulukunnan toinen sukupolvi vaikutti vuodesta 1848 eteenpäin.

Koulukunnan taiteilijat valitsivat aiheensa alkuun Hudsonjoen laaksosta New Yorkin osavaltiossa tai Uuden-Englannin vuoristoalueilta kuten Catskill- ja Adirondack-vuorilta. Ryhmän perustaja ja johtohahmo oli englantilaissyntyinen Thomas Cole. Hänen teoksissaan oli usein uskonnollinen ja isänmaallinen sävy. Colen läheinen ystävä Asher B. Durand taas ylisti luontoa maisemissaan. Kolmannen keskeisen taiteilijan ja Thomas Colen oppilaan Frederic Edwin Churchin maalauksissa valo ja heijastukset olivat tärkeällä sijalla. Maisemia maalattiin myös Euroopassa sekä Yhdysvaltojen länsiosissa ja Etelä-Amerikassa.

Tausta ja vaikutteet
Hudson River -koulukunnan maalaukset käsittelevät teemoja, jotka olivat keskeisiä 1800-luvun Yhdysvalloissa: löytöretkeilyä, uuden löytämistä ja uudisasutusta. Maalaukset myös kuvaavat amerikkalaista maisemaa pastoraalisissa asetelmissa, joissa ihminen ja luonto ovat sovussa keskenään. Maisemat ovat realistisia ja yksityiskohtaisia. Ne ovat luonnon idealisoituja muotokuvia, joissa kolonialismi ja koskematon erämaa asetetaan usein vastakkain. Taiteilijat jakoivat luonnonkauneuden kunnioituksen Henry David Thoreaun ja Ralph Waldo Emersonin kaltaisten aikalaiskirjailijoiden kanssa. Pohjoisamerikkalaisella luonnonromantiikalla oli pitkä perinne. Keskeisiä olivat myös James Fenimore Cooper, Jack London ja Ernest Thompson Seton, jotka tunnetaan erä- ja intiaanikuvauksistaan. Taustalla vaikuttivat myös John Ruskinin ajatukset luonnon totuuden tutkimisesta.Jussi Kivi: Kaunotaiteellinen eräretkeilyopas, s. 120, 122. Kustannusosakeyhtiö Taide, 2004. 

Hudson River -koulukunnan taiteilijoiden esikuvia maalaustaiteessa olivat Claude Lorrain, John Constable ja William Turner. Samoihin aikoihin 1830–1870-luvuilla toimi myös saksalainen Düsseldorfin koulukunta, jonka taidekäsitykset ja maalaustekniikka vaikuttivat Hudson River -koulukunnan taiteilijoihin. Koulukunnan toiseen sukupolveen kuulunut Albert Bierstadt opiskeli Düsseldorfissa vuosina 1853–1857. Düsseldorfilainen maalausote yhdistääkin Hudson River -koulukunnan ja eurooppalaisen maisemamaalauksen tradition myös suomalaiseen kansallisromanttiseen maisemamaalaukseen, vaikka amerikkalaiset käyttivätkin usein suurempia maalauskankaita kuin suomalaiset.

Koulukunnan taiteelliset periaatteet

Thomas Cole julkaisi vuonna 1835 ohjelmanjulistuksensa Essays on American Scenery, joka innoitti maisemamaalareita pitkään. Maalausten aineksiksi nousivat elementit, joita vanhassa maailmassa ei ollut, kuten Kalliovuoret, laaja preeria, biisonit, kanjonit ja suuret joet erämaan keskellä. Taiteilijat näkivät itsensä uuden maiseman kartoittajina ja eräänlaisina luonnonhistorian tutkijoina ja kerääjinä, jotka tallensivat kaukaisten seutujen luontoa piirustusten ja maalausluonnosten ohella valokuvin. Tutkimusretkeilyn hengessä he hakeutuivat myös erikoisiin ja äärimmäisiin ympäristöihin, muun muassa osallistumalla arktisten seutujen retkikuntien matkoihin.Jussi Kivi: Kaunotaiteellinen eräretkeilyopas, s. 122–123. Kustannusosakeyhtiö Taide, 2004. 

Maalausten yksityiskohdat kuvattiin realistisesti, mutta monet näkymät olivat yhdistelmiä useista eri paikoista. Matkoilla tehtiin luonnoksia, joiden pohjalta suurikokoiset maalaukset koostettiin kotiin palattua.

Hudson River -koulukunnan taiteilijat uskoivat, että amerikkalainen luonto oli Jumalan ilmentymä, vaikka taiteilijoiden uskonnollinen vakaumus vaihtelikin. Maisemat olivat mahtavan alkuvoimaisen luonnon ylistyksiä. Selkeimpiä uskonnollisia viitteitä on Thomas Colen maalauksissa, joskin niitä on nähty myös Churchin maalauksissa.

Toinen sukupolvi
Nimeä ”Hudson River -koulukunta” käytettiin aluksi halventavassa merkityksessä, kun koulukunnan maalaustyyli oli mennyt jo pois muodista. Uusinta uutta oli tuolloin Barbizonin koulu ja impressionismi.

Ensimmäiseen koulukuntaan kuului lähinnä Cole itse ja hänen ystävänsä Asher Brown Durand. Koulukunnan toinen sukupolvi nousi Colen kuoltua vuonna 1848. Colen lempioppilaan Frederic Edwin Churchin ohella siihen kuului muun muassa John Frederick Kensett ja Sanford Robinson Gifford. Monet uuden sukupolven taiteilijoista olivat myös Metropolitan Museum of Artin perustajia vuonna 1869.

Koulukunnan arvostetuimmat maalaukset maalattiin vuosien 1855 ja 1875 välillä. Tuohon aikaan Frederic Edwin Church ja Albert Bierstadt olivat julkisuuden henkilöitä Yhdysvalloissa. Kun Church asetti näytteille isokokoisia maisemamaalauksiaan, kuten Andien sydän, NiagaraCollection Highlights / The Corcoran Gallery of Art  tai Jäävuorethttp://www.ric.edu/rpotter/harvey.html , tuhannet ihmiset maksoivat pääsymaksun ja jonottivat nähdäkseen yhden maalauksen. Maisemamaalausten ennennäkemättömän suuri koko muistutti ihmisiä Amerikan mantereen suunnattomista kesyttämättömistä erämaa-alueista. Maalaukset myös lisäsivät kiinnostusta niin lännen asuttamiseen kuin kansallispuistojen ja kaupunkipuistojen perustamiseen.

Hudson River -koulukunnan taiteilijoita
 Albert Bierstadt (1830–1902)
 Frederic Edwin Church (1826–1900)
 Thomas Cole (1801–1848)
 Samuel Colman (1832–1920)
 Asher Brown Durand (1796–1886)
 Sanford Robinson Gifford (1823–1880)
 William Hart (1823–1894)
Thomas Hill (1829-1908)
 John Frederick Kensett (1816–1872)

Koulukunnan maalauksia ja kuvia teosten syntysijoilta

Katso myös
Subliimi

 Lähteet 

Kirjallisuutta
Howat, John K. American Paradise, The World of the Hudson River School. The Metropolitan Museum of Art, Harry N. Abrams, Inc., New York, 1987.

Aiheesta muualla

Hudson Rver -koulukunnan maalauksia Marsh-Billings-Rockefeller National Historical Parkin kokoelmista

Luokka:Romantiikan taiteilijat
Luokka:Düsseldorfin koulukunta
Luokka:Taiteilijaryhmät