Lehtikulta

pienoiskuva|alt=Arkkienkelin katedraali Moskovan Kremlissä kullattuine kupoleineen.|Arkkienkelin katedraali Moskovan Kremlissä kullattuine kupoleineen.
Lehtikulta on ohueksi valssattua ja taottua kultaa, paksuudeltaan noin 0,0001 mm.Taiteen pikkujättiläinen, s. 375. WSOY, 1995.  

Vuonna 2020 Euroopassa valmistettiin yhteensä noin 25 miljoonaa kultalehteä. Yleensä lehtikullasta käytettävän kullan alkuperä on tuntematonta. Taottavan aineksen tulee olla 99,99-prosenttisen puhdasta. Lehtikulta valmistetaan kullasta, joka ensin valssataan ja sitten taotaan ohuiksi, noin 0,0001 mm paksuiseksi kultalehdiksi. Lehti voi olla myös kullan, hopean ja tinan seosta. Yhden millimetrin paksuisessa pinossa on päällekkäin noin 10 000 kultalehteä.  

 Käyttö 
 Käyttö aiemmin 
Lehtikullalla kultaaminen oli edullisin tapa kullata veistoksia ja arkkitehtuurielementtejä ennen elektrolyysin keksimistä. Keskiajalla lehtimetalleja käytettiin puuveistosten ja maalausten pintavärinä. Lehtikultaa on käytetty myös arkkitehtuurissa ja sisustuksessa, sekä pronssiveistosten ja kirkkojen kupolien kultaamisessa. Veistosten, patsaiden ja dekoraatioiden kultaamisen ohella kultausta on käytetty keskiaikaisten kirjojen kuvituksissa. Keskiaikaisten maalausten pyhimyskehät tai koko tausta olivat usein lehtikultaa etenkin uskonnollisissa maalauksissa. Kirkkotaiteessa ja -arkkitehtuurissa kultausta käytetään yhä muutenkin. Hämeenlinnan ortodoksisen kirkon kattoristien sekä virolaisen Sindin kirkon ristin kultauksessa on käytetty Lapin Tankavaarasta peräisin olevaa lehtikultaa.

Wäinö Aaltonen suosi lehtikultausta puuveistoksissaan, jotka usein olivat kubistisia tai pelkistettyjä.

 Käyttö nykyään 
Ikoneissa jatkuu uskonnollisen taiteen kultausperinne. Lehtikullalla kullataan myös kehyksiä. 

Monet nykytaiteilijat ovat suosineet lehtikultaa ja muita lehtimetalleja viime vuosikymmeninä. Suomessa sitä on käytetty erityisen paljon grafiikassa. Antti Tanttu tunnetaan kankaalle liimatuista puupiirrosvedoksistaan, joihin on lisätty usein lehtikultausta.Sara Hildén -museon tiedote Antti Tantun näyttelystä. Viitattu 14.8.2009. Harri Leppänen on tehnyt kultataustaisia teoksia, samoin Teija-Tuulia Ahola, joka on kullannut myös vanhojen puistopuiden sisustojaMuseokeskus Vapriikin lehdistötiedote Teija-Tuulia Aholan ympäristötaideteoksesta Kerrostumia Viitattu 14.8.2009. ja tehnyt installaatioita kullatuista kartonkirullista. Ahola on myös tehnyt Tampereen taidemuseoon seinämaalauksen lehtikullasta.Taidekeskus Mältinrannan kuvaus Teija-Tuulia Aholan näyttelystä Viitattu 14.8.2009.Taide-lehden kritiikki Suomen taiteilijain näyttelystä  Viitattu 14.8.2009. Samoin veistoksissa käytetään lehtikultaa, joka muuttaa myös readymade-esineiden ilmettä oleellisesti. Esimerkiksi virolaisella Leonhard Lapinilla on runsaan kymmenen readymade-esineen Installaatio (2008–2009), jossa hän muuntaa kotimaansa talonpoikaiskulttuurin puuesineitä petsivärin ja lehtikullan avulla yleviksi uusiksi esineiksi.Turun Sanomien kritiikki Lapinin näyttelystä Wäinö Aaltosen museossa.  Viitattu 14.8.2009.

Lehtikultaa käytetään myös jälkiruokien ja makeisten koristelussa. Esimerkiksi Intiassa lehtikultaa ja lehtihopeaa käytetään häissä pääruokien juhlistamiseen. Myös Japanissa on ollut varsinkin talouden hintakuplan aikoihin saatavilla lehtikultaa sisältäviä makeisia, ja vihreää teetä kultausperinteistään tunnetussa Kanazawassa. Lisäksi Gdańsk on tunnettu kullatuista makeisistaan. Kultaseppä Carl Fabergén näyttelyn kunniaksi eräs ravintola valmisti Suomessa lehtikultahippusilla viimeisteltyjä tryffelimakeisia.Fabergén ajan makunautintoja  Viitattu 14.8.2009.

 Lehtikultauksen vaiheita  

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Kulta
Luokka:Taidetarvikkeet