Magdeburgin kaupunginoikeudet

Magdeburgin kaupunginoikeudet () olivat oikeuksia, jotka kuuluivat Magdeburg-nimisen vapaakaupungin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella vallinneille keisarinvallasta autonomisille kaupungeille. Järjestelmää noudatettiin myös Puolan kuningaskunnassa ja Liettuan suuriruhtinaskunnassa.

Venäjän keisarikunnassa Katariina II Suuri antoi 21. huhtikuuta 1785 julistuksen, jossa lueteltiin kaupunkien laki ja etuoikeudet Venäjän keisarikunnassa. Julistuksella määriteltiin kaupunkien autonomia. Julistuksen perusteella jatkettiin myös Puolan kuningaskunnan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan Puolan jaoissa Venäjän keisarikunnalle päätyneiden kaupunkien oikeuksia.

Magdeburgin kaupunginoikeudet alkoivat Pyhässä saksalais-roomalaisessa valtakunnassa 1324 ja  päättyivät Venäjän keisarikunnassa 1831 Nikolai I:n ukaasilla lukuun ottamatta Kiovaa, jossa ne säilyivät vielä vuoteen 1835.

Magdeburgin kaupunginoikeuksien kaltaisilla oikeuksilla toimineita kaupunkeja
Ariogala, 1792, Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta (nykyään Liettua)
Brest, 1390
Hrodna, 1391
Kaunas, 1408
Kiova, 1494–1497
Krakova
Lutsk, 1432
Lviv, 1356
Minsk, 1499
Polatsk, 1498
Sanok, 1339
Slonim, 1531
Slutsk, 1441
Stanyslaviv, 1662 (nykyään Ivano-Frankivsk, Ukraina)
Trakai, 1409
Vilna, 1387
Vitebsk, 1597
 Volkovysk, 1503

 Lähteet 

Luokka:Feodalismi
Luokka:Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Luokka:Liettuan historia
Luokka:Ukrainan historia
Luokka:Puolan historia
Luokka:Krakovan historia
Luokka:Vilnan historia
Luokka:Kiovan historia
Luokka:Lvivin historia
Luokka:Brestin historia
Luokka:Polatskin historia
Luokka:Kaunas
Luokka:Vitsebsk
Luokka:Minskin historia
Luokka:Magdeburgin historia