Mika Kuisma

Mika Kuisma (15. kesäkuuta 1967 Juva – 11. tammikuuta 1995 Ristiina)Kuolinilmoitus, Mika Kuisma, Länsi-Savo, 1995, No 20, sivu 4, julkaistu 22.1.1995 oli suomalainen suunnistaja. Hän voitti MM-kilpailuissa kahdesti viestipronssia. Maailmancupissa hän sijoittui kokonaiskilpailun kolmanneksi vuonna 1994. Kuisma kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1995.

 Urheilu-ura 
Kuisma osallistui kaudella 1990 viiteen maailmancupin osakilpailuun sekä avoimiin Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin ilman suurempaa menestystä.

Kaudeksi 1991 Kuisma vaihtoi Juvan Urheilijoista Angelniemen Ankkuriin, jossa voitti Tiomilan Ånhammarissa. Hän juoksi viestin yhdeksännen osuuden ja tuli vaihtoon kärjessä. Hän voitti avoimen pohjoismaisen maaottelun pikamatkan Joensuussa. Jukolan viestissä Kuisma lähti ankkuriosuudelle minuutin takaa-ajoasemasta, mutta hukkasi saavuttamansa kahden minuutin etumatkan "pummattuaan" toiseksi viimeistä rastia. Mariánské Lázněn MM-kilpailuissa hän voitti viestipronssia. Reijo Mattinen aloitti viestin, Ari Anjala suunnisti toisen osuuden, Kuisma kolmannen osuuden ja Keijo Parkkinen viimeisen osuuden. Henkilökohtaisissa kilpailuissa Kuisma oli lyhyellä matkalla kahdeksas ja normaalimatkalla 17. Syyskuussa Suomen-mestaruuskilpailuissa Kuisma voitti kultaa normaalimatkalla ja viestissä. Hän sijoittui ensimmäiseksi Suomen rankilistalla.Niemelä, s. 131 Urheilutoimittajain liitto valitsi hänet vuoden parhaaksi suunnistajaksi.

Alkukaudesta 1992 Kuisma kärsi säären rasitusmurtumasta. Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sijoittui viestissä neljänneksi, normaalimatkalla kahdeksanneksi ja pikamatkalla 12:nneksi. Hän voitti pikamatkan Suomen-mestaruuden.

Toukokuussa 1993 Kuisman akillesjänteestä poistettiin kiinnikkeitä. Syyskuussa hän voitti viestin Suomen-mestaruuden. West Pointin MM-kilpailuissa hän uusi edellisten MM-kilpailujen viestipronssinsa. Keijo Parkkinen aloitti viestin, Kuisma suunnisti toisen osuuden, Petri Forsman kolmannen osuuden ja Timo Karppinen viimeisen osuuden. Normaalimatkalla Kuisma oli kymmenes ja lyhyellä matkalla 23. Marraskuussa Kuismalta leikattiin polvi, jonka paraneminen kesti tammikuulle asti.

Huhtikuussa 1994 Kuisma sijoittui toiseksi maailmancupin normaalimatkalla Uudessa-Seelannissa. Toukokuussa hän voitti pitkän matkan Suomen-mestaruuden.Niemelä, s. 124 Elokuussa Norjan maailmancupin normaalimatkalla hän sijoittui toistamiseen hopealle. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi.

Kuisman vahvuutena oli hänen juoksuvoimansa. Kuismaa valmensi Seppo Väli-Klemelä.Niemelä, s. 137 Väli-Klemelä luonnehti Kuismaa määrätietoiseksi ja lahjakkaaksi suunnistajaksi.

Opinnot
Kuisma valmistui vuonna 1990 ympäristö- ja terveysteknikoksi. Hän jatkoi opintojaan ympäristöinsinööriksi ja hänen piti valmistua keväällä 1995.

Kuolema
Mika Kuisma kuoli auto-onnettomuudessa 11. tammikuuta 1995 Ristiinassa rekan perävaunun suistuttua hänen autonsa päälle. Kuisman esikoisen oli määrä syntyä huhtikuussa. Suomen Suunnistusliitto jakaa vuosittain Mika Kuisman muistopalkinnon.

 Lähteet 


 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset suunnistajat
Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Luokka:Vuonna 1967 syntyneet
Luokka:Vuonna 1995 kuolleet