Dennis Poore

Roger Dennistoun "Dennis" Poore (19. elokuuta 1916 Paddington, Lontoo – 12. helmikuuta 1987 Kensington, Lontoo) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.

Poore kasvoi varakkaassa perheessä, vaikka hänen isänsä menehtyi ensimmäisessä maailmansodassa. Innostukseen kilpa-ajamiseen hän sai Cambridgen yliopiston ajoiltaan, mm. Prinssi Birasta, ja osti sprinttikisoja varten kilpakuljettaja Hugh Hamiltonin MG Midget J4 -kilpa-auton. Toisen maailmansodan aikoihin hän palveli RAF:n lentuekomentajana ja sodan jälkeen palasi kilpa-auton rattiin ostamalla Tazio Nuvolarin Alfa Romeon. Poore voitti vuoden 1947 Gransdenin kilpailun sekä British Hill Climbing -sarjan mestaruuden vuonna 1950. 

Poore osallistui kahteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1952, joista saavutti kolme pistettä ajamalla neljänneksi Britannian GP:ssä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa voittaen vuoden 1952 Newcastle Journal Trophyn. Vuonna 1952 Poore liittyi Aston Martinin urheiluautojoukkueeseen ja osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin neljä kertaa, mutta keskeytti jokaisen kilpailun. Tallin parhaaksi tulokseksi hän kykeni ajamaan voiton vuoden 1955 Goodwoodin 9 tunnin ajoista.

Lopetettuaan kilpailemisen hän keskittyi liike-elämään, missä omisti potkurinvalmistusyhtiö Manganese Bronzen, pyrki pelastamaan brittiläisen moottoripyöräteollisuuden Norton, Matchless, AJS ja BSA yrityksien hankinnoilla, johti Lontoon taksinvalmistusyritystä Carbodiesia sekä rahoitti Autosport-lehden painantaa.

Lähteet

Luokka:Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Luokka:Vuonna 1916 syntyneet
Luokka:Vuonna 1987 kuolleet