Ramires

Ramires Santos do Nascimento, joka tunnetaan paremmin nimellä Ramires (s. 24. maaliskuuta 1987 Barra do Piraí, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi 14 vuotta kestäneellä ammattilaisurallaan kotimaansa lisäksi Portugalin, Englannin ja Kiinan sarjoissa sekä 51 ottelua Brasilian maajoukkueessa. 

Ramiresin vahvuuksia pelaajana olivat erityisesti liikkuvuus, nopeus ja työmoraali.

 Seurajoukkueura 
 Cruzeiro 
Ramires edusti juniorina Joinvillea, jossa hän pelasi vuodesta 2005. Ramires pelasi seurassa 14 ottelua ennen kuin siirtyi tammikuussa 2008 viisivuotisella sopimuksella Cruzeiroon. Ramires pelasi Cruizeirossa yhteensä 61 liigaottelua, joissa hän viimeisteli 10 maalia. Ramiresia alettiin kutsua Cruzeiron vuosina median ja fanien keskuudessa lempinimillä "Queniano Azul" eli sininen kenialainen. Lempinimi tulee hänen pitkään edustamansa Cruzeiron sinisestä väristä ja nopeudestaan, jota fanit vertaavat kenialaisiin juoksijoihin. Ramires voitti Cruzeirossa Campeonato Mineiron kahdesti.

 Benfica 
Toukokuussa 2009 Ramires siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavan Benficaan viisivuotisella ja 7,5 miljoonan euron sopimuksella. Heti ensimmäisellään kaudella Portugalissa Ramiresista tuli joukkueen avainpelaajia sen voittaessa pääsarjamestaruuden ja Portugalin liigacupin. Hän pelasi Benficassa 26 ottelua, joissa teki neljä maalia.

 Chelsea 
4. elokuuta 2010 Benfica tiedotti hyväksyneensä englantilaisseura Chelsean tekemän 22 miljoonan euron ostotarjouksen Ramiresista. Neljän vuoden sopimus varmistui 13. elokuuta. Ramires sai pelinumerokseen 7, jota oli aikaisemmin käyttänyt seurassa Andri Ševtšenko. Hän debytoi Chelseassa 28. elokuuta 2010 Valioliigaottelussa Stoke Cityä vastaan korvaamalla Michael Essienin ottelun loppuhetkillä. Hän oli ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa 11. syyskuuta 2010 sarjaottelussa West Ham Unitedia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Chelseassa ja samalla Valioliigassa 24. tammikuuta 2011 vierasottelussa Bolton Wanderersia vastaan 4–0-voitossa. Toisen Valioliigamaalinsa Ramires teki 20. maaliskuuta 2011 voittotilanteessa 2–0 Manchester Citystä maalilla, joka valittiin Chelsean kauden maaliksi. Kaudella 2010–2011 Ramires pelasi liigassa 29 ottelua ja niissä kaksi tehtyä maalia. Chelsea jäi Valioliigassa toiseksi yhdeksän pisteen erolla Manchester Unitediin.

Toisella kaudellaan Chelseassa Ramires pelasi 30 valioliigaottelua ja teki viisi maalia. Chelsean voittamassa Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Ramires voitti kaudella 2011–2012 myös FA Cupin. Kaudella 2012–2013 Ramires pelasi Valioliigassa 35 ottelua ja teki viisi maalia. Hän pelasi myös kahdeksan Eurooppa-liigan ottelua, joista kaikki avauskokoonpanossa. Chelsean voittamassa Eurooppa-liigan loppuottelussa hänen vanhaa seuraansa Benficaa vastaan Ramires pelasi täydet minuutit. Kaudella 2013–2014 Ramires pelasi Valioliigassa 30 ottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi 10 ottelua Chelsean edetessä välieriin asti. Hän teki kaksi maalia Chelsean 4–0-voittoon päättyneessä Mestarien liigan alkulohko-ottelussa Steaua Bukarestia vastaan. Ramires voitti Chelseassa kaudella 2014–2015 Valioliigan ja Englannin liigacupin. Kaudella 2015–2016 Ramires ehti pelata Chelseassa 12 valioliigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Yhteensä Ramires pelasi vuosina 2010–2016 Chelseassa 251 ottelua, joissa hän teki 34 maalia ja antoi 17 maalisyöttöä.

 Jiangsu Suning 
Tammikuussa 2016 Ramires siirtyi Chelseasta kiinalaisseura Jiangsu Suningiin 25 miljoonan punnan siirtosummalla. Hänen vuosipalkakseen Jiangsussa uutisoitiin 13 miljoonaa euroa. Ramires kertoi huhtikuussa 2016 siirtonsa keskeiseksi syyksi Chelseaan kesken kauden saapuneen päävalmentajan Guus Hiddinkin, jonka alaisuudessa hän jäi vähälle vastuulle.

Ramires teki ensimmäisen maalinsa Jiangsu Suningin pelaajana Kiinan Superliigan kauden 2016 avausottelussa Shandong Lunengia vastaan ottelun kolmannella minuutilla. Heinäkuussa 2016 Ramires sai neljän ottelun pelikiellon käyttäydyttyään aggressiivisesti erotuomaria kohtaan kauden toisessa kohtaamisessa Shandong Lunengia vastaan. Ramires pelasi kausilla 2016 ja 2017 Jiangsussa yhteensä 72 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Kaudella 2018 Ramires pelasi Jiangsussa vain yhden ottelun ja vietti kauden toisen puoliskon Jiangsun reservijoukkueessa. Toukokuussa 2019 Ramires purki sopimuksensa Jiangsun kanssa.

 Palmeiras 
Kesäkuussa 2019 Ramires allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Brasilian pääsarjaseura Palmeirasin kanssa. Ramires pelasi Palmeirasissa kaudella 2019 vain kuusi ottelua. Kaudella 2020 Ramires pelasi yhteensä 37 ottelua ja voitti Campeonato Paulistan, Brasilian cupin ja Copa Libertadoresin. Marraskuussa 2020 Ramiresin sopimus Palmeirasissa purettiin yhteisymmärryksessä.

Syyskuussa 2022 Ramires ilmoitti virallisesti ammattilaisuransa päättymisestä oltuaan lähes kaksi vuotta pelaamatta.

 Maajoukkueura 
pienoiskuva|oikea|Ramires (oikealla) juhlii Neymarin maalia Brasilialle ottelussa Skotlantia vastaan Emirates Stadiumilla maaliskuussa 2011 André Santosin kanssa.
Ramires pelasi Brasilian alle 23-vuotiaiden joukkueessa heinäkuussa 2008 Pekingissä pidetyissä olympialaisissa. Hän lähti turnaukseen korvaamaan loukkaantunutta Robinhoa. Hän pelasi olympialaisissa neljä ottelua ja voitti pronssia.  Toukokuussa 2009 Ramires kutsuttiin vuoden 2010 MM-kisojen karsintoihin ja vuoden 2009 Maanosaliittojen cupiin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa 6. kesäkuuta 2009 samoissa MM-karsinnoissa Uruguayta vastaan, tultuuan vaihdosta Elanon tilalle. Hän voitti Maanosaliittojen cupin, kun Brasilia voitti Yhdysvallat finaalissa. Ramires teki ensimmäiset maajoukkuemaalinsa 7. kesäkuuta 2010 harjoitusottelussa Tansaniaa vastaan. Hänet valittiin myös vuoden 2010 MM-kilpailuihin, joissa Alankomaat pudotti Brasilian puolivälierissä. Hän pelasi turnauksessa neljässä ottelussa. Ramires valittiin myös vuoden 2011 Copa Américaan, jotka pelattiin Argentiinassa.

Ramires edusti Brasiliaa MM-kilpailuissa 2014, joissa hän pelasi kaikki Brasilian seitsemän ottelua. Hänen maajoukkueuransa viimeiseksi otteluksi jäi 10. syyskuuta 2014 pelattu ystävyysottelu Ecuadoria vastaan. 
 Tilastot 
JoukkueLiigaKansallinen cupLiigacupMaanosan sisäisetMuutKausi  Joukkue  Ottelut  Maalit  Ottelut  Maalit OttelutMaalit Ottelut  MaalitOttelutMaalit 2006  Joinville  14 3 0 0–– –––– 2007  Cruzeiro  32  3  0 0–– 20–– 2008  Cruzeiro  25  6  0 0–– 105–– 2009  Cruzeiro  4  1  0 0–– 111–– 2009-10  Benfica  26  4  1 041 100–– 2010-11  Chelsea  29  2  3 010 80–– 2011-12  Chelsea  30  5  6 410 10  3––2012-13Chelsea3556241141302013-14Chelsea3013021102102014-15Chelsea232213061––2015-16Chelsea122102150102016Jiangsu Suning26461––50102017Jiangsu Suning23731––74102018Jiangsu Suning0010––––––2019Jiangsu Suning0000––––––2019Palmeiras6000––00––2020Palmeiras16030––70111

Huomiot

 Maajoukkue Vuosi  Ottelut  Maalit 2009  10  0 2010  10  2 2011  7  0 2012  6  1 2013  7  1 2014  11  0

 Saavutukset 
Benfica
 Portugalin pääsarjamestaruus: 2010
 Portugalin liigacup: 2010

Chelsea
 Englannin pääsarjamestaruus: 2015
 FA Cup: 2012
 Englannin liigacup: 2015
 Mestarien liiga: 2012
 Eurooppa-liiga: 2013

Palmeiras
 Copa do Brasil: 2020
 Campeonato Paulista: 2020
 Copa Libertadores: 2020

Brasilia
 Maanosaliittojen cup: 2009
 Olympiapronssia: 2008

 Lähteet 
 Tilastot 



 Viitteet 

Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat
Luokka:Vuonna 1987 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt