Hallintomenettely

Hallintomenettely tarkoittaa viranomaisessa tapahtuvaa hallintoasian käsittelyä, jota koskevat säännökset sisältyvät Suomessa hallintolakiin (434/2003).Factum, Weilin+Göös 2003–2005. Hallintomenettely on hallinto-oikeudellinen käsite, mutta se on periaatteiltaan yhteydessä yleiseen prosessioikeuteen. Hallintomenettelyyn ei sisälly hallintolainkäyttö, lainsäädäntöasiat eikä yksityisoikeudelliset asiat. Esimerkiksi julkisyhteisön tekemä kiinteistön kauppa ei ole hallintomenettelyä, mutta sitä edeltävä viranomaiskäsittely kuuluu hallintomenettelyn piiriin. Sitä ovat myös oikeushallintoasiat, kuten virkanimitykset.Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, , osa V palstat 184–187.

Hallintomenettelyyn kuuluu asian vireillepano, valmistelu, esittely ja päätöksenteko, jonka jälkeen päätös annetaan tiedoksi asianosaiselle. Se päättyy yleensä päätöksen täytäntöönpanoon, johon voi liittyä tehosteiden, kuten uhkasakon, käyttö. Kaikissa vaiheissa viranomaisella on velvollisuus neuvoa asianosaista.

Säädöspohjan historia Suomessa

Hallintolain edeltäjä oli hallintomenettelylaki (598/1982), jota ennen hallintomenettelyn säädöspohja oli hajanaista ja monin osin puutteellista. Asiaa sääntelivät lähinnä oikeudenkäymiskaaren yleiset periaatteet ja sääntelemättömissä kohdissa turvauduttiin yleisiin hallinto-oikeudellisiin periaatteisiin ja virkamiesten harkintaan. Eräitä hallintomenettelyn osa-alueita varten säädettiin yleislakeja jo itsenäisyyden ajan alussa, mutta yleinen hallintomenettelylaki säädettiin vasta 1980-luvulla.

Hallintomenettelyn osa-alueita sääntelivät
 kielilaki, 148/1922
 laki julkisista kuulutuksista, 34/1925
 laki yleisten asiakirjain julkisuudesta, 83/1951
 laki tiedoksiannosta hallintoasioissa, 232/1966
 kunnallislaki, 642/1948
 kunnallislaki, 953/1976
 kuntalaki, 365/1995
 henkilörekisterilaki, 471/1987
 uhkasakkolaki, 1113/1990
 ympäristölupamenettelylaki, 735/1991
 Laki Suomen hallitusmuodon muuttamisesta (969/1995, 16 §) sisälsi säännöksen siitä, että jokaisella oli oikeus saada asiansa käsitellyksi asianmukaisesti ja ilman aiheetonta viivytystä. Pykälän mukaan lailla turvattiin hyvä hallinto, johon kuuluu käsittelyn julkisuus sekä oikeus tulla kuulluksi, saada perusteltu päätös ja hakea muutosta.

Lähteet

Luokka:Hallinto-oikeus