Joni Ortio

Joni Juhani Ortio (s. 16. huhtikuuta 1991 Turku) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Rauman Lukossa vuokralla Sportista. Ortion vahvuudet ovat hyvä reaktiokyky, paluukiekkojen ohjaaminen muualle, mailapeli, nopea sivuttaisliike ja joustavuus.

Ortio aloitti uransa TPS:ssä, jossa häntä valmensi Urpo Ylönen. Hän voitti Suomen-mestaruuden TPS:ssä vuonna 2010. Ortio pelasi SM-liigaa myös HIFK:ssa ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan NHL-seura Calgary Flamesiin, jossa hän pelasi yhteensä 37 NHL-ottelua vuosina 2013–2016. Lisäksi hän on pelannut Ruotsin ja Sveitsin pääsarjoissa sekä KHL:ssä kolme kautta.

Maajoukkuetasolla Ortio on pelannut alle 18-vuotiaiden ja nuorten MM-kilpailuissa, ja ollut mukana kaksissa miesten MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2017.

 Ura 
 Seuraura 
Ortio on TPS:n kasvatti, mutta pelasi kauden 2007–2008 TuTossa. Hän voitti TuTossa A-nuorten I-divisioonan Suomenmestaruuden vuonna 2008 ja TPS:ssä A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2009. NHL-joukkue Calgary Flames varasi Ortion kuudennella kierroksella 171. pelaajana kesäkuussa 2009. Samana kesänä hänet varasi myös WHL-joukkue Swift Current Broncos 44. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa.

Ortio nostettiin TPS:n SM-liigarinkiin kaudeksi 2009–2010. Hän pelasi debyyttiottelunsa 16. lokakuuta 2009 vierasottelussa JYPiä vastaan, kun David Leggio vaihdettiin Ortioon kolmannessä erässä TPS:n ollessa 6–0-tappiolla. Ortio ei päästänyt maaleja ja torjui viidesti. Ensimmäisen ottelunsa aloittavana maalivahtina Ortio pelasi 3. joulukuuta 2009 kotona Kärppiä vastaan ja torjui joukkueelle 5–3-voiton. 20 kertaa ottelussa torjunut Ortio palkittiin Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Hän pelasi liigassa kolme ottelua ja 16 ottelua A-nuorissa. Ortio pelasi myös 14 ottelua lainalla Mestis-joukkue TuTossa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.

Kaudella 2010–2011 Ortio nousi joukkueen kakkosmaalivahdiksi Atte Engrenin jälkeen. Hän pelasi 15 SM-liigaottelua ja pelasi myös lainasopimuksilla 10 Mestis-ottelua TuTossa, alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa ja KooKoossa. Ortio pelasi myös A-nuorissa. Maaliskuussa 2011 TPS:n SM-liigakauden päätyttyä Ortio teki tulokassopimuksen hänet varanneen Calgary Flamesin kanssa. Hän pelasi loppukaudella joukkueen farmissa Abbotsford Heatissa yhden AHL-ottelun.

Ortio aloitti kauden 2011–2012 Abbotsford Heatissa. Hän jäi lopulta kolmosmaalivahdiksi Leland Irvingin ja Danny Taylorin jälkeen ja palasi tammikuussa 2012 juuri ennen tammikuun siirtoikkunan umpeutumista lainasopimuksella TPS:ään. Hän toimi loppukaudella joukkueen ykkösmaalivahtina epävarman Marek Schwarzin edellä.

Toukokuussa 2012 Ortio siirtyi Helsingin IFK:hon yksivuotisella lainasopimuksella, koska hänen pelaajaoikeutensa omisti vielä  Calgary Flames. Ortio palasi kaudeksi 2013 Abbotsford Heatiin, mutta kausi ei lähtenyt hyvin käyntiin eikä Ortio saanut syyskaudella mahdollisuutta pelata joukkueessa ja hänet siirrettiin ECHL-liigassa pelaavan Alaska Acesin kokoonpanoon. Ortio pelasi neljä ottelua Alaskassa torjuntaprosentilla 94,4 % ja hyvien peliesitystensä ansiosta sai kutsun takaisin AHL-liigan Abbotsford Heatin kokoonpanoon. Tämän jälkeen kausi AHL:ssä lähti hyvin käyntiin ja Ortio nousi joukkueensa ykkösmaalivahdiksi.  Ortio teki NHL-debyyttinsä Calgary Flamesin paidassa 27 helmikuuta 2014 kotiottelussa Los Angeles Kingsiä vastaan. Samassa ottelussa myös Markus Granlund teki NHL-debyyttinsä Calgaryn paidassa.

Heinäkuussa 2014 Ortion jatkosopimus Calgaryn kanssa julkistettiin. Seuraavalla kaudella hän aloitti AHL:ssä, jossa hänet valittiin pelaamaan tähdistöotteluun. Muutama päivä valintansa jälkeen hän sai kauden ensimmäisen kutsunsa NHL:ään. Hän pelasi kauden ensimmäisen NHL-ottelunsa 11. tammikuuta. Hän otti ottelussa uransa ensimmäisen nollapelin 36 torjunnalla ja tuli valituksi ottelun ykköstähdeksi Calgaryn ottaessa 1–0 -voiton Vancouver Canucksista.

 Paluu Eurooppaan 2016– 
Kaudeksi 2016–2017 Ortio siirtyi yksivuotisella sopimuksella SHL-seura Skellefteån riveihin. Keväällä 2017 Ortio allekirjoitti vuoden mittaisen jatkosopimuksen seuran kanssa, ja kärkkyi myös NHL-sopimusta, jota ei kuitenkaan tullut.

Kaudeksi 2018–2019 Ortio siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL-seura Vitjazin riveihin. 30. tammikuuta 2019 pelatussa ottelussa Ortiolle merkittiin siirretyn rangaistuksen aikana syntynyt maali hänen oltuaan Vitjazin pelaajista viimeinen kiekkoon koskenut. Kaudeksi 2019–2020 Ortio solmi sopimuksen NL-seura ZSC Lionsin kanssa. Kaudeksi 2020–2021 Ortio siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL-seura Barys Nur-Sultanin riveihin. Kauden päätteeksi hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Keväällä 2022 Ortio teki kaksivuotisen sopimuksen Ruotsin pääsarjaan SHL:ään takaisin nousseen HV71:n kanssa.

Syyskuussa 2024 Ortio palasi SM-liigaan ja siirtyi marraskuun loppuun ulottuvalla sopimuksella Ässiin. Sopimuksessa oli optio ulkomaille siirtymisestä marraskuun maajoukkuetauosta alkaen. Hänet hankittiin joukkueeseen paikkaamaan Niklas Rubinin loukkaantumista. Marraskuussa hänen sopimustaan jatkettiin joulukuun loppuun saakka. Sopimus sisälsi option ulkomaille siirtymisestä 15. joulukuuta alkaen. Hän pelasi Ässissä syyskaudella 28 ottelua torjuntaprosentilla 90,0. Hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa oli 2,35 maalia per ottelu. Sopimuksensa päätyttyä Ortio siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Lukkoon. Lukossa hän pelasi 14 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 87,9 ja seitsemän pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 89,2.

Syyskuussa 2025 Ortio siirtyi ottelukohtaisella sopimuksella Sportiin. Sportin maalivahdeista Miroslav Svoboda oli loukkaantunut arvion mukaan useammaksi viikoksi, ja vuokralla olleen Markus Ruusun vuokrasopimus oli juuri päättynyt suunnitellusti. Marraskuussa Ortion sopimusta jatkettiin kevääseen 2026, ja kaksi kuukautta myöhemmin kevääseen 2027. Helmikuussa Ortio siirtyi loppukaudeksi lainasopimuksella Lukkoon, jossa oli pelannut myös edellisenä keväänä. Hänet palkattiin paikkaamaan Antti Raantaa, joka oli loukkaantunut.

 Maajoukkueura 

Ortio pelasi alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2008, ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009 voittaen pronssia. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Ortio pelasi vuosina 2010 ja 2011, jolloin hän toimi molemmilla kerroilla Suomen ykkösmaalivahtina. Vuoden 2011 turnauksessa hänet valittiin Suomen top-3-pelaajaksi.

Helmikuussa 2012 Ortio kutsuttiin sairastuneen Ari Ahosen tilalle Ruotsin Euro Hockey Tourin Oddset Hockey Gamesiin. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 12. helmikuuta 2012 turnauksen päätösottelussa Ruotsia vastaan, joka päättyi 1–3-tappioon. Hän torjui ottelussa 33 laukausta, ja hänet palkittiin Suomen parhaana pelaajana.

Ortio edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2017.

Yhteensä Ortio on pelannut 15 A-maaottelua.

 Muuta 
Ortion isä Kai pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien 46 SM-liigaottelua TPS:ssä, jossa hän oli voittamassa Suomen-mestaruutta vuonna 1989. Hän on luonut myöhemmin uraa valmentajana TPS:n ja Tuton organisaatioissa. Kai Ortio valmensi myös Jonia Tuton B-nuorissa kaudella 2007–2008 ja TPS:n A-nuorissa kaudella 2008–2009.

 Lähteet 

 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Luokka:Maalin tehneet jääkiekkomaalivahdit
Luokka:Calgary Flamesin varaamat pelaajat
Luokka:Vuonna 1991 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt