Ortodoksinen papisto

Ortodoksinen papisto on ortodoksisen kirkon sakramenttien toimittamiseen tai siinä avustamiseen vihitty ryhmittymä. Pappeus jakautuu ortodoksisessa kirkossa piispuuteen, pappeuteen ja diakoniuteen. Piispan vihkimisen toimittaa kolme piispaa ja papit ja diakonit vihkii piispa. Pappeudessa toteutuu apostolinen suksessio eli seuranto. Papiksi voidaan vihkiä "nuhteeton mies, joka on ennen papiksi vihkimystä avioitunut tai päättänyt elää naimattomana". Piispojen tulee olla naimattomia tai leskiä. Ortodoksisessa kirkossa ei ole naispappeutta, vaikka on esitetty näkemyksiä, että aikaisemmin käytössä ollut diakonissan virka olisi ollut rinnastettavissa papistoon. Ortodoksiseen sakramentaaliseen papistoon ovat aina kuuluneet piispa, pappi ja diakoni. Avustavaan papistoon ovat aina kuuluneet alidiakonit, lukijat ja alttariapulaiset eli ponomarit, jotka eivät ole papistoa sanan merkityksessä ollenkaan vaan vain apulaisia.

Ortodoksinen papisto voidaan jakaa niin sanottuun mustaan ja valkoiseen papistoon. Mustalla papistolla tarkoitetaan munkkiuteen vihkiytynyttä papistoa, kuten pappismunkit ja munkkidiakonit. Loima 1999, s. 16-21  Useimmat ortodoksiset piispat kuuluvat mustaan papistoon eli he nousevat virkaansa luostarin kautta. Valkeaan papistoon kuuluvat luostarilaitoksen ulkopuoliset piispat, papit ja diakonit. Useimmat papit ja diakonit ovat naimisissa, muutama harva on vannonut selibaattilupauksen ennen vihkimistä. Leskeksi jäänyt pappi ei saa avioitua uudestaan eikä solmia muutenkaan läheistä suhdetta naiseen. Jos näin tapahtuu, hän joutuu toimituskieltoon. Suomen ortodoksisessa kirkossa on tällaisia tapauksia sattunut useita, viimeksi lokakuussa 2011.Jyrki Räikkä, Kirkko kieltää papilta rakkauden, Helsingin Sanomat 6.4.2012 s C 8. 

 Ortodoksisen papin vaatteet 

 Alempi papisto 
Alempaan eli avustavaan papistoon kuuluvat alidiakonit ja lukijat sekä laulajat. Heidän tulee nauttia ehtoollisensa kirkkokansan joukossa.Arseni 1999 Ennen vuotta 1988 avustavaan papistoon kuuluivat lisäksi kanttorit, kirkonisännöitsijät ja ponomarit, mutta tuolloin piispainkokous päätti muuttaa käytännön niin, että avustavaan papistoon kuuluvat vain ne, jotka piispa on erikseen vihkinyt tehtävään kheirotesianhttp://www.ortodoksi.net/tietopankki/sakramentit/pappeus.htm  kautta. 

 Lähteet 
 Jyrki Loima: Esipaimen siunaa - Suomen ortodoksiset piispat 1892-1988. Kuopio, Pyhäin Sergein ja Hermanin veljeskunta, 1999  (sid.) 
 Arkkimandriitta Arseni: Ortodoksinen sanasto, Otava/Helsinki 1999.  (sid.) 
 Isä Ambrosius, Markku Haapio: Ortodoksinen kirkko Suomessa, 1979.  
 Ortodoksi.net 

 Viitteet  

Luokka:Ortodoksisen kirkon käytännöt