Pikkuhanhikki

Pikkuhanhikki (Potentilla verna) on eurooppalainen sormihanhikkilaji. Suomessa lajia tavataan harvinaisena lähinnä Ahvenanmaalla. Suomessa pikkuhanhikki on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi ja se on rauhoitettu koko maassa.

 Ulkonäkö ja koko 
pienoiskuva|vasen|Pikkuhanhikin lehtiä ja kukkia.
Monivuotinen pikkuhanhikki on suikerteleva ja juurehtiva. Sen haarat ovat puutuneita ja kasvavat 5–15 cm pitkiksi. Kasvilla on sekä kukattomia että kukallisia lehtiruusukkeita. Ruohomaiset kukintohaarat ovat 5–10 cm korkeita, pystyjä tai kohenevia ja suorakarvaisia. Aluslehtien lapa viisisorminen, ylempien lehtien lapa kolmisorminen. Lehdykät ovat kärkipuolelta hammaslaitaisia, vastapuikeita, päältä kiiltäviä ja kaljuja, mutta alta karvaisia. Täysin keltaisten kukkien terälehdet ovat verholehtiä pidempiä. Pikkuhanhikki kukkii touko-kesäkuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 256.

Pikkuhanhikki muistuttaa hyvin läheisesti samoilla kasvupaikoilla esiintyvää sakarahanhikkia (P. neumanniana, aik. P. subarenaria) ja niitä on välillä erittäin hankala erottaa toisistaan niiden monimuotoisuuden takia. Lajit ilmeisesti myös risteytyvät keskenään, vaikka ne pääasiassa lisääntyvätkin kasvullisesti.Kasviatlas 2008, hakuavain pikkuhanhikkiKettunen 1997, s. 216.

 Levinneisyys 
Pikkuhanhikin levinneisyysalue ulottuu Espanjasta ja Britteinsaarilta halki Keski- ja Itä-Euroopan Puolaan ja Bulgariaan saakka. Pohjoisimpana sitä tavataan eteläisessä Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Suomen esiintymät ovat pääasiassa Ahvenanmaalta. Manner-Suomesta tunnetaan vain yksi esiintymä Suomusjärveltä. Pikkuhanhikki lienee Suomessa muinaistulokas, ja sen tunnetut esiintymät ovat lähinnä vanhojen merireittien varsilla.

Laji on taantunut Suomessa. Vuoden 2000 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin vaarantuneeksi ja vuonna 2010 erittäin uhanalaiseksi. Vuodesta 2019 lähtien se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.

 Elinympäristö 
Kalkinsuosijana pikkuhanhikkia tavataan kalkkipitoisilla, kuivilla kalliokedoilla tai kivikkoniityillä. Laji on huono kilpailija, joten kasvupaikkojen laidunnus on tärkeää, jotta kilpailevat kasvilajit pysyvät matalina. Laidunnuksen loppuminen onkin suurin uhka pikkuhanhikkiesiintymille.

 Lähteet 
 Kettunen, Taina: Pikkuhanhikki. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 216.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2022: Pikkuhanhikin (Potentilla verna) levinneisyys Suomessa.
 Luontoportti: Pikkuhanhikki (Potentilla verna)

Luokka:Sormihanhikit
Luokka:Suomen äärimmäisen uhanalaiset kasvit