Heinz-Christian Strache

Heinz-Christian (”HC”) Strache (s. 12. kesäkuuta 1969 Wien) on itävaltalainen entinen poliitikko, joka toimi vuosina 2017–2019 Itävallan varaliittokanslerina ja vuosina 2005–2019 Itävallan vapauspuolueen (FPÖ) johtajana.

 Tausta ja nousu puoluejohtajaksi 
Strache syntyi Wienissä ja kasvoi yksinhuoltajaäidin poikana; isä jätti perheen hänen ollessaan kolmivuotias. Strache on koulutukseltaan hammasteknikko ja perusti oman yrityksensä 1993. Myöhemmin hän aloitti myös historian opinnot Wienin yliopistossa, mutta ne jäivät kesken.

Strache tuli jo nuorena mukaan FPÖ:n toimintaan ja nousi vuonna 1991 FPÖ:n edustajana Wienin kaupunginvaltuustoon. Nuoruudessaan hän liikkui myös äärioikeisto- ja uusnatsipiireissä; hän kuului Saksan NPD:n perustajan Norbert Burgerin lähipiiriin ja oli jonkin aikaa kihloissa tämän tyttären kanssa. Strachesta ilmestyi myöhemmin julkisuuteen valokuvia, joissa hän osallistuu uusnatsien taisteluharjoituksiin tai tekee kolmella sormella saksalaisten uusnatsien käyttämän ns. Kühnen-tervehdyksen. Näitä kuvia Strache selitteli myöhemmin ”värikuula-ammunnaksi” tai ”kolmen oluen tilaamiseksi”, ja kertoi nuorena ylipäätään tehneensä typeryyksiä ja kokeilleensa kaikenlaista. Hän on myöhemmin jyrkästi kiistänyt koskaan olleensa uusnatsi ja vakuuttanut, ettei hänen puolueessaan ole uusnatseille tilaa.Strache erklärt seine Welt (Archive.org) 

FPÖ:n johtaja Jörg Haider tuki Strachea ja edisti tämän poliittista nousua, kunnes vuonna 2005 puolue hajosi: Jörg Haider perusti oman uuden puolueen (BZÖ), johon silloisen hallituskoalition FPÖ-ministerit siirtyivät. Huhtikuussa 2005 ylimääräisessä puoluekokouksessa Strache valittiin FPÖ:n uudeksi johtajaksi ja ryhtyi vetämään entistä avoimemman nationalistista, maahanmuuttoon ja islamiin kielteisesti suhtautuvaa linjaa.

 FPÖ:n johtajana 
Vuoteen 2019 saakka Strache oli puolueensa kiistaton johtohahmo, joka valittiin toistamiseen puoluejohtajaksi ylivoimaisilla enemmistöillä ja jonka johdolla puolue kasvatti kannatustaan ja äänisaalistaan. Jo vuoden 2006 parlamenttivaaleissa FPÖ herätti kansainvälistäkin huomiota avoimen maahanmuutto- ja islamvastaisilla vaalijulisteillaan ja riimitetyillä iskulauseillaan (Sichere Pensionen statt Asyl-Millionen ’Turvattuja eläkkeitä, ei turvapaikkamiljoonia’, Daham statt Islam ’Kotoista islamin sijasta’). 

Tätä seuraavinakin vuosina Strache viljeli kiivasta islaminvastaista kulttuurisotaretoriikkaa, muun muassa nimittäen ”islamismia 21. vuosisadan fasismiksi”. Kristittyjen maahanmuuttajien kohdalla Strache oli valmis tinkimään kriittisyydestään, ja erityisesti hän esiintyi serbien ystävänä, mikä tuli julki myös hänen kannanotoissaan Kosovon itsenäistymisen yhteydessä.

Euroopan unioniin Strache suhtautui kriittisesti, arvostellen ”sentralismia ja perustuslakidiktatuuria”. Hänen johdollaan FPÖ liittyi Euroopan parlamentissa 2015 perustettuun Kansakuntien ja vapauden Eurooppa -ryhmään. 

Strache tuli tunnetuksi taitavana ja aktiivisena sosiaalisen median hyödyntäjänä, sitä vastoin julkisen median, lehdistön ja varsinkin Itävallan yleisradioyhtiön (ORF) kanssa hänellä oli useampia kiistoja, joista jotkin päätyivät oikeuteen.

Strachen FPÖ:n poliittinen nousu huipentui vuoden 2017 vaalien jälkeen joulukuussa 2017 syntyneeseen konservatiivisen Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) ja FPÖ:n koalitiohallitukseen, jossa Strachesta tuli varaliittokansleri. Hallitusohjelman keskiössä oli menojen leikkaaminen ja maahanmuuttopolitiikan tiukentaminen.

 Ero hallituksesta ja FPÖ:stä 
Keväällä 2019 julki tullut ns. Ibiza-video käynnisti skandaalin, joka kaatoi hallituksen ja katkaisi Strachen poliittisen uran. Vuonna 2017 salaa kuvatussa videotallenteessa Strache sekä FPÖ:n kansanedustaja Johann Gudenus istuivat iltaa Ibizalla, ja Strache lupasi kutsujen emännälle, venäläisen oligarkin sukulaistyttönä esiintyneelle naiselle, apua tämän liiketoimien edistämiseen Itävallassa saadakseen tältä taloudellista ja poliittista tukea. 18. toukokuuta Strache erosi varakanslerin ja FPÖ:n johtajan tehtävistä. 

Saman vuoden syyskuussa julkisuuteen alkoi tulla myös tietoja Strachen rahankäyttöä koskevista rikkomusepäilyistä: Strachen väitettiin käyttäneen puolueen varoja mukavan yksityiselämänsä rahoittamiseen. Lopulta Strache erotettiin FPÖ:stä 13. joulukuuta 2019.

 FPÖ:n jälkeen 
Joulukuussa 2019 kolme FPÖ:stä eronnutta Strachen tukijaa perusti uuden puolueen, ”Liitto Itävallan puolesta” (Die Allianz für Österreich, DAÖ). Strachea pyydettiin sen johtajaksi, mutta aluksi hän kieltäytyi. 15. toukokuuta 2020 hän kuitenkin lähti Wienin osavaltiovaaleihin uuden puolueen johtajana; puolueen nimeksi oli nyt vaihdettu Team HC Strache. Puolue ei onnistunut ylittämään viiden prosentin äänikynnystä.

Politiikasta lähdettyään Strache on työskennellyt yrittäjänä ja konsulttina.

Keväällä 2025 Strache ilmoitti uudelleen lähtevänsä ehdolle Wienin osavaltiovaaleihin Team HC Strache -puolueen kärkiehdokkaana. Ääniosuus jäi lopulta 1,1 %:iin eli äänikynnyksen alle, mutta mandaatit riittivät kahteen paikkaan kaupunginosavaltuustoissa, ja Strachesta tuli puolueensa edustaja Floridsdorfin kaupunginosan valtuustoon. Uutistoimisto APA:lle hän ilmoitti, että ei enää asettuisi vaaleissa ehdolle.

 Yksityiselämä 
Strache on ollut naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitosta Daniela Plachuttan kanssa syntyi kaksi lasta, tytär Heidi ja poika Tristan. Liitto päättyi eroon vuonna 2006. Toinen avioliitto malli Philippa Beckin kanssa solmittiin 2016, ja pariskunnan poika Hendrick syntyi tammikuussa 2019. Avioliitto päättyi eroon tammikuussa 2023.

Strachella on lisäksi vuonna 2016 syntynyt avioton lapsi.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Luokka:Itävaltalaiset poliitikot
Luokka:Puolueiden puheenjohtajat
Luokka:Vuonna 1969 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt