Aarno Kahma

Aarno Assar Kahma (6. toukokuuta 1914 Kuopio – 15. maaliskuuta 2004 Espoo) oli suomalainen geologi, professori ja malminetsintämenetelmien kehittäjä. 

Kahma toimi Geologian tutkimuskeskuksen malmiosaston johtajana vuosina 1946–1977. Hänen johdollaan Suomesta löydettiin lukuisia uusia kaivoksia, joista merkittävin on Elijärven kaivos eli Kemin kromikaivos. 1940-luvulla Kahma yhdessä kollegansa kanssa kehitti ja patentoi sähkömagneettiseen induktioon ja pyörrevirtoihin perustuvan, lentokoneesta suoritettavan malminetsintämenetelmän, joka käänteentekevänä menetelmänä otettiin sittemmin käyttöön kaikkialla maailmassa.Väisänen, U.(toim.) 2015: Kemi Mine. Report of Investigation 218. s. 13. Geologinen tutkimuskeskus. 

Kahman vanhemmat olivat Kuopion kuuromykkäinkoulun rehtori Uuno Albert Kahma ja Maria Elisabeth Häll. Kahma kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1934 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1943 sekä väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1951 aiheesta On Contact Phenomena of the Satakunta Diabase. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1962. Hänelle myönnettiin myös Suomen Leijonan komentajamerkki. Hänen poikansa on professori Kimmo Kahma. Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 305–306 (Viitattu 23.2.2019) Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 328 Kahman velipuoli oli kenraalimajuri Gustaf Erik Magnusson.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1934, s. 282Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 507 

 Lähteet 
 WSOY Facta-tietopalvelu
 Geologimatrikkeli 1986, Geologiliitto. 
 Hyvärinen, L.: Aarno Kahma in memoriam. Geologi 4-5/2004, s. 114–115.

 Viitteet 

luokka:Suomalaiset geologit
Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Luokka:Vuonna 1914 syntyneet
Luokka:Vuonna 2004 kuolleet