Viipurin ja Haminan konsistorit

Viipurin ja Haminan konsistorit olivat Vanhan Suomen alueella toimineita kirkollisia hallintoelimiä 1700-luvulla.

Keskiajalla Suomi oli ollut yhtä Turun hiippakuntaa, mutta vuonna 1554 hiippakunnasta lohkaistiin Viipurin hiippakunta, johon kuului 1617 lähtien myös Käkisalmen lääni. Alueluovutuksien 1721 takia Viipurin hiippakunnasta tuli Porvoon hiippakunta ja sen alue pieneni tuntuvasti. Rajan taakse jääneitä varten Venäjän hallitus perusti tuomiokapitulin tehtäviä hoitavan Viipurin konsistorin. Vuoden 1743 alueluovutuksille perustettiin vastaavasti Haminan konsistori.

 Viipurin konsistori 
Viipurin konsistori oli kirkollinen hallintoelin joka perustettiin 1720 huolehtimaan Venäjälle luovutetun alueen eli Vanhan Suomen kirkollisista asioista. Konsistori oli aloittanut toimintansa jo 1714, kun kaupungin kirkkoherra Magnus Alopeus sai Riian konsistorilta luvan vihkiä ja tutkia pappeja. Konsistori koostui neljästä rovastikunnasta: Viipurin rovastikunta eli tuomiorovastikunta, Etelä-Karjalan, Pohjois-Karjalan pohjoinen ja Pohjois-Karjalan eteläinen (Ilmee, Parikkala) rovastikunta. Konsistorin esimiehenä toimi Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunnan kirkkoherra eli tuomiorovasti.Vuonna 1720 konsistori sai hallitsijalta virallisen tunnustuksen. Konsistorin johdossa oli tuomiorovasti. Pikkuvihan aikana konsistori esitti piispanistuimen siirtämistä takaisin Porvoosta Viipuriin. Vuodesta 1800 esimiehenä oli Viipurin saksalaisen seurakunnan kirkkoherra. Vuonna 1738 sen viralliseksi kieleksi tuli saksa.

 Haminan konsistori 
Kun Kaakkois-Suomi liitettiin Venäjään Turun rauhassa 1743, esivallan myötä alue siirtyi ortodoksisen kirkon vaikutuspiiriin. Turun rauhassa oli kuitenkin sovittu, että Venäjän yhteyteen siirtynyt alue saisi säilyttää luterilaisen uskon. Venäläiset halusivat säilyttää valtaamansa alueen rauhallisena ja alueesta, Kymenkartanon provinssista muodostettiin oma konsistori, jonka puheenjohtajana tuomiorovastin arvonimellä toimi Haminan ja Vehkalahden kirkkoherra.

Konsistorin johdossa oli lähes neljänkymmenen vuoden ajan Fabian Niklas Gudseus, jolle venäläinen esivalta oli antanut tehtäväksi alueen kirkollisten olojen järjestämisen. Gudseus pyrki säilyttämään olot entisellään ja jätti voimaan ns. ”Ruotsin mallin”, joka tarkoitti esimerkiksi ruotsin säilymistä seurakuntien virkakielenä. Kirkolla oli näin vahva vaikutus alueen suomalaispiirteiden säilymiseen.

Haminan konsistorin alaisuuteen kuuluivat seuraavat seurakunnat:

 Joutseno
 Jääski
 Kirvu
 Kymi, jonka seurakuntaan kuului rukoushuonekuntana myös Haapasaari
 Lapvesi, jonka seurakuntaan kuului myös Lappeenrannan kaupunki
 Lemi
 Luumäki
 Pyhtää
 Rautjärvi
 Ruokolahti
 Savitaipale
 Suomenniemi
 Säkkijärvi
 Taipalsaari
 Valkeala
 Vehkalahti, jonka seurakuntaan kuului myös Haminan kaupunki sekä rukoushuonekuntana Sippola
 Virolahti

Lisäksi siihen kuuluivat Venäjän puoleiset osat seuraavista pitäjistä, jotka Turun rauhan raja jakoi kahtia:

 Kerimäki
 Mäntyharju
 Puumala
 Rantasalmi
 Sulkava
 Sääminki, jonka seurakuntaan kuului myös Savonlinnan kaupunki.

 Lakkauttaminen 
Konsistorit lakkautettiin vuonna 1812, jolloin alue liitettiin osaksi Suomen suuriruhtinaskuntaa.Kymenlaakson kirkot Haminan seurakunta - HistoriaPaikalliset persoonat 

Lähteet

Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset hiippakunnat
Luokka:Kymenlaakson historia
Luokka:Hamina
Luokka:Uskonto Viipurissa