Arleigh Burke -luokka

Arleigh Burke -luokka on Yhdysvaltain laivaston vuonna 1991 käyttöön ottama ohjushävittäjäluokka ja vuoden 2005 jälkeen laivaston ainut palveluksessa oleva hävittäjäluokka. Se on ensimmäinen hävittäjäluokka, joka on valmistettu AEGIS-järjestelmän ja siihen kuuluvan SPY-1D-tutkan asettamilla ehdoilla.

Aluksen suunnittelussa on otettu oppia Falklandin sodan tapahtumista ja palattu osin perinteisiin ratkaisuihin. Erityisesti alumiinisista kansirakenteista on luovuttu vuoden 1975 USS Belknapin tulipalon ja Falklandin oppien perusteella, joten alukset ovat kokonaan teräsrakenteisia. Lisäksi tärkeitä alueita on panssaroitu kevlarilla. Kansirakennelmia on jaettu viistoihin osiin tutkaheijastusten vähentämiseksi. Aluksen taistelunjohtojärjestelmä perustuu AEGIS-järjestelmään ja monitoimiseen SPY-1D-tutkaan. Luokan alukset ovat myös ensimmäisiä Yhdysvaltain laivaston sota-aluksia, joissa on ilmastointijärjestelmä suojaamassa miehistöä kemiallisilta ja biologisilta aseilta sekä ydinlaskeumalta.Gardiner, Robert s. 592

Luokka tarkoitettiin halvemmaksi vaihtoehdoksi Ticonderoga-luokan risteilijöille. Aluksen pituus on 153 metriä ja uppouma 9 000 tonnia. Neljä kaasuturbiinia antaa aluksille yli 30 solmun nopeuden.

 Suunnittelu 
Vuonna 1980 alkoi uuden aluksen suunnittelu ja huhtikuussa 1985 Bath Iron Works sai sopimuksen USS Arleigh Burken valmistuksesta. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1989 ja otettiin palvelukseen 4. heinäkuuta 1991. Sen hinnaksi tuli 1,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria, josta asejärjestelmien osuudeksi tuli 778 miljoonaa. Ensimmäiseen 21:n aluksen sarjaan (Flight I) kuuluivat alukset DDG51–DDG71, joista viimeinen otettiin palvelukseen 1996.

Alusluokan tärkein aseistus ovat Tomahawk-risteilyohjukset, jotka on sijoitettu MK-41 Vertical Launching System (VLS) siiloihin kannen alle. Siiloja on ensimmäisessä sarjassa 90 ja niihin voi sijoittaa myös sukellusveneidentorjuntaan tarkoitetun Lockheed Martin RUM-139 VL-ASROC -ohjuksen, joka kantaa mukanaan kevyen Mark 46 -torpedon, tai ilmatorjuntaohjuksena RIM-66 Standard, jota on ajan myötä päivitetty myös pintamaaleja vastaan ja ballististen ohjusten torjuntaan. Lisäksi aluksissa on kahdeksan Boeing RGM-84 Harpoon -meritorjuntaohjusta omissa säiliöissään, keulassa yksi 5" (127 mm) tykki, kaksi kolmen torpedon laukaisinta sukellusveneitä vastaan ja myöhemmissä aluksissa lähi-ilmatorjuntaa varten kaksi 20 mm Phalanx CIWS -järjestelmää.

 Flight IA 
Barry (DDG-52) määritettiin Fligh IA:n alukseksi, kun siihen ja sitä seuranneisiin aluksiin paranneltiin helikopterien laskeutumisaluetta. Tästä eteenpäin helikopterit voitiin varustaa alueella torpedoin tai keilaimin.Friedman, Norman s. 106

 Flight II 
Yhdysvaltain laivaston operaatiopäällikkö hyväksyi 31. lokakuuta 1986 parannellulla elektroniikalla varustetun sarjan (Flight II). Aluksiin asennettiin uusi JTIDS-datalinkki (Link 16), aikaisemman passiivisen omasuojajärjestelmän täydennykseksi SLQ-32(V)3 häirintäjärjestelmä, vastaanotin horisontin takana olevien maalien määrittämiseksi Tomahawkin TADOXS-B -version käyttöön, radiosuunnin ohjusten maalien määrittämiseksi (Combat DF) sekä päivitetty Aegis-järjestelmä. Alusten hankkiminen sisällytettäisiin FY90-91 hankintoihin. Osaa järjestelmistä testattiin jo USS The Sullivansissa, mutta ensimmäinen varsinainen Flight II:n alus oli USS Mahan (DDG-72).Friedman, Norman s. 107

 Flight IIA 
Seuraavat parannukset olivat seurausta kylmän sodan päättymisestä sekä Persianlahden sodasta saaduista kokemuksista. Avomerellä tapahtuvaa sukellusveneidentorjuntaa laivasto-osastojen mukana ei pidetty enää hävittäjien tärkeimpänä tehtävänä, vaan alusten piti kyetä toimimaan avomerellä yksinään, jolloin helikopterien merkitys alusten toiminnassa kasvoi. Tämän toteuttamiseksi aluksille rakennettiin kaksi hangaaria SH-60 Seahawk -helikoptereille. Tämän seurauksena vanhemmissa aluksissa keskilaivassa kansirakenteiden sisällä olleet kaksi torpedosettiä siirrettiin taaemmas kansirakenteen katolle. Helikoptereiden laskeutumisaluetta kasvatettiin pidentämällä alusta perästä etriä. Kaksinkertainen lisäys olisi parantanut alusten hydrodynamiikan, mutta samalla heikentänyt vaurionkestoa. Lisäksi aluksille piti luoda kyky miinojen torjuntaan, mikä toteutettiin asentamalla aluksille Kingfisher-miinantunnistusjärjestelmä.Friedman, Norman s. 107–108

Mk 41 VLS -järjestelmästä poistettiin nosturit, jolloin saatiin aluksille kuusi ohjussiiloa lisää. Lisäksi alusten vaurio sietoisuutta pyrittiin parantamaan. Aluksen keskilaivaan asennettiin viisi räjähdykseltä suojaavaa laipiota, joista neljä on konehuoneiden ympärillä. Aluksen General Electricsin LM2500 -turbiinimoottoria päivitettiin ja sähköjärjestelmän vikasietoisuutta parannettiin.Friedman, Norman s. 108

 Muut parannukset 
Aluksille lisättiin ESSM SeaSparrow-ilmatorjuntaohjuksen käyttömahdollisuus. Erilliset Harpoon-laukaisimet jätettiin pois. Kaikkiaan aluksia suunniteltiin rakennettavaksi 62 ennen seuraavaa DDG 1000 -ohjelmaa, joka kuitenkin peruutettiin kolmen valmistuneen aluksen jälkeen.

Myöhemmin laivasto aloitti modernisointiohjelman alusten tykkiaseistuksen parantamiseksi Iowa-luokan poistumisen myötä, alkuperäisenä tavoitteena ulottaa tykin kantomatka ERGM-erikoisammuksilla 74 km:iin sisämaahan. Ohjelma kuitenkin peruttiin. Vuonna 2001 valmistuneesta DDG-81:sta lähtien aluksissa on kuitenkin pitempiputkinen 5"/62 -tykki.

Vuoden 2008 loppuun mennessä viisitoista alusta on päivitetty vuonna 2004 esitellyn Raytheon Standard SM-3 -ohjuksen käyttöön, jolla voi torjua myös ballistisia ohjuksia.

 Alukset 
+ Arleigh Burke -luokan hävittäjätFriedman, Norman s. 110–111NimiTelakkaKölinlaskuVesilleValmisHuom Flight IUSS Arleigh BurkeBath Iron Works6. joulukuuta 198816. syyskuuta 19894. heinäkuuta 1991 Flight IAUSS BarryIngalls Shipbuilding26. helmikuuta 19908. kesäkuuta 199112. joulukuuta 1992USS John Paul JonesBath Iron Works8. elokuuta 199026. lokakuuta 199118. joulukuuta 1993USS Curtis WilburBath Iron Works12. maaliskuuta 199116. toukokuuta 199219. maaliskuuta 1994USS StoutIngalls Shipbuilding8. elokuuta 199116. lokakuuta 199213. elokuuta 1994USS John S. McCainBath Iron Works3. syyskuuta 199126. syyskuuta 19922. heinäkuuta 1994USS MitscherIngalls Shipbuilding12. helmikuuta 19927. toukokuuta 199310. joulukuuta 1994USS LaboonBath Iron Works23. maaliskuuta 199220. helmikuuta 199318. maaliskuuta 1995USS RussellIngalls Shipbuilding24. heinäkuuta 199220. lokakuuta 199320. toukokuuta 1995USS Paul HamiltonBath Iron Works24. elokuuta 199224. heinäkuuta 199327. toukokuuta 1995USS RamageIngalls Shipbuilding4. tammikuuta 199311. helmikuuta 199422. heinäkuuta 1995USS FitzgeraldBath Iron Works9. helmikuuta 199329. tammikuuta 199414. lokakuuta 1995USS StethemIngalls Shipbuilding11. toukokuuta 199317. kesäkuuta 199421. lokakuuta 1995USS CarneyBath Iron Works3. elokuuta 199323. heinäkuuta 199413. huhtikuuta 1996SeaRAM modifikaatio 2016USS BenfoldIngalls Shipbuilding27. syyskuuta 19939. marraskuuta 199430. maaliskuuta 1996USS GonzalezBath Iron Works3. helmikuuta 199418. helmikuuta 199512. lokakuuta 1996USS ColeIngalls Shipbuilding28. helmikuuta 199410. helmikuuta 19958. kesäkuuta 1996USS The SullivansBath Iron Works27. heinäkuuta 199412. elokuuta 199519. huhtikuuta 1997aluksella kokeiltiin Flight II:n muutoksiaUSS MiliusIngalls Shipbuilding8. elokuuta 19941. elokuuta 199523. marraskuuta 1996USS HopperBath Iron Works23. helmikuuta 19956. tammikuuta 19966. syyskuuta 1997USS RossIngalls Shipbuilding10. huhtikuuta 199522. maaliskuuta 199628. kesäkuuta 1997SeaRAM modifikaatio 2016 Flight IIUSS MahanBath Iron Works17. elokuuta 199529. kesäkuuta 199614. helmikuuta 1998USS DecaturBath Iron Works11. tammikuuta 199610. marraskuuta 199629. elokuuta 1998USS McFaulIngalls Shipbuilding26. tammikuuta 199618. tammikuuta 199725. huhtikuuta 1998USS Donald CookBath Iron Works9. heinäkuuta 19963. toukokuuta 19974. joulukuuta 1998SeaRAM modifikaatio 2016USS HigginsBath Iron Works14. marraskuuta 19964. lokakuuta 199724. huhtikuuta 1999USS O'KaneBath Iron Works8. toukokuuta 199728. maaliskuuta 199823. lokakuuta 1999USS PorterIngalls Shipbuilding2. joulukuuta 199612. marraskuuta 199720. maaliskuuta 1999SeaRAM modifikaatio 2016 Flight IIAUSS Oscar AustinBath Iron Works9. lokakuuta 19977. marraskuuta 199819. elokuuta 20002 × CIWSUSS RooseveltIngalls Shipbuilding15. joulukuuta 199710. tammikuuta 199914. lokakuuta 20002 × CIWSUSS Winston S. ChurchillBath Iron Works7. toukokuuta 199817. huhtikuuta 199910. maaliskuuta 20012 × CIWSensimmäinen alus, jossa Mk 45 Mod 4 5"/62 -tykkiUSS LassenIngalls Shipbuilding24. elokuuta 199816. lokakuuta 199921. huhtikuuta 20012 × CIWSUSS HowardBath Iron Works9. joulukuuta 199820. marraskuuta 199920. lokakuuta 20012 × CIWSUSS BulkeleyIngalls Shipbuilding10. toukokuuta 199921. kesäkuuta 20008. joulukuuta 20012 × CIWSUSS McCampbellBath Iron Works15. heinäkuuta 19992. heinäkuuta 200017. elokuuta 2002tästä eteenpäin 1 × CIWSUSS ShoupIngalls Shipbuilding13. joulukuuta 199922. marraskuuta 200022. kesäkuuta 2002USS MasonBath Iron Works20. tammikuuta 200023. kesäkuuta 200112. huhtikuuta 2003USS PrebleIngalls Shipbuilding22. kesäkuuta 20001. kesäkuuta 20019. marraskuuta 2002USS MustinIngalls Shipbuilding15. tammikuuta 200112. joulukuuta 200126. heinäkuuta 2003savuhormien hatut jäävät poisUSS ChafeeBath Iron Works12. huhtikuuta 20012. marraskuuta 200218. lokakuuta 2003USS PinckenyIngalls Shipbuilding16. heinäkuuta 200126. kesäkuuta 200229. toukokuuta 2004tilat WLD-1 MCM lennokilleUSS MomsenBath Iron Works16. marraskuuta 200119. heinäkuuta 200328. elokuuta 2004tilat WLD-1 MCM lennokilleUSS Chung-HoonIngalls Shipbuilding14. tammikuuta 200215. joulukuuta 200218. syyskuuta 2004tilat WLD-1 MCM lennokilleUSS NitzeBath Iron Works17. syyskuuta 20023. huhtikuuta 20045. maaliskuuta 2005tilat WLD-1 MCM lennokilleUSS James E. WilliamsIngalls Shipbuilding15. heinäkuuta 200225. kesäkuuta 200311. joulukuuta 2004tilat WLD-1 MCM lennokilleUSS BainbridgeBath Iron Works7. toukokuuta 200330. lokakuuta 200412. marraskuuta 2005tilat WLD-1 MCM lennokilleUSS HalseyIngalls Shipbuilding5. helmikuuta 20039. tammikuuta 200430. heinäkuuta 2005USS Forrest ShermanIngalls Shipbuilding12. elokuuta 200330. kesäkuuta 200428. tammikuuta 2006USS FarragutBath Iron Works7. tammikuuta 20049. heinäkuuta 200510. kesäkuuta 2006USS KiddIngalls Shipbuilding1. maaliskuuta 200415. joulukuuta 20049. kesäkuuta 2007USS GridleyBath Iron Works30. heinäkuuta 200428. joulukuuta 200510. helmikuuta 2007USS SampsonBath Iron Works14. maaliskuuta 200517. syyskuuta 20063. marraskuuta 2007USS TruxtunIngalls Shipbuilding11. huhtikuuta 200517. huhtikuuta 200725. huhtikuuta 2009USS SterettBath Iron Works17. marraskuuta 200520. toukokuuta 20079. elokuuta 2008USS DeweyIngalls Shipbuilding4. lokakuuta 200618. tammikuuta 20086. maaliskuuta 2010USS StockdaleBath Iron Works10. elokuuta 200624. helmikuuta 200818. huhtikuuta 2009USS GravelyIngalls Shipbuilding26. marraskuuta 200730. maaliskuuta 200920. marraskuuta 2010USS Wayne E. MeyerBath Iron Works17. toukokuuta 200719. lokakuuta 200810. lokakuuta 2009USS Jason DunhamBath Iron Works11. huhtikuuta 20082. elokuuta 200913. marraskuuta 2010USS William P. LawrenceIngalls Shipbuilding16. syyskuuta 200815. joulukuuta 200919. toukokuuta 2011USS SpruanceBath Iron Works14. toukokuuta 20096. kesäkuuta 20101. syyskuuta 2011USS Michael MurphyBath Iron Works12. kesäkuuta 20108. toukokuuta 20115. syyskuuta 2012 Restart Flight IIA täydennystilaukset FY2010->USS John FinnDDG-113Huntington Ingalls Industries, Pascagoula, Mississippi4. marraskuuta 201328. maaliskuuta 201515. heinäkuuta 2017USS Ralph JohnsonDDG-114HII23. syyskuuta 201412. joulukuuta 201524. maaliskuuta 2018USS Rafael PeraltaDDG-115General Dynamics – Bath Iron Works, Bath, Maine30. lokakuuta 20141. marraskuuta 201529. heinäkuuta 2017USS Thomas HudnerDDG-116BiW16. helmikuuta 20151. huhtikuuta 20171. joulukuuta 2018USS Paul IgnatiusDDG-117Huntington Ingalls Industries20. lokakuuta 201512. marraskuuta 201627. heinäkuuta 2019USS Daniel InoyeDDG-118Bath Iron Works14. toukokuuta 201822. kesäkuuta 20198. joulukuuta 2021 USS Delbert D. BlackIngalls Shipbuilding1. kesäkuuta 20164. marraskuuta 201726. syyskuuta 2020 USS Carl M- LevinBath Iron Works1. helmikuuta 20192. lokakuuta 202124. kesäkuuta 2023 USS Frank E. PetersenIngalls Shipbuilding21. helmikuuta 20176. lokakuuta 201814. toukokuuta 2022 USS John BasiloneGE Bath Iron Works10. tammikuuta 202018. kesäkuuta 20229. marraskuuta 2024 USS Lenah H. Sutcliffe HigbeeHuntington Ingalls Shipbuilding14. marraskuuta 201724. huhtikuuta 202113. toukokuuta 2023 USS Harvey C. Barnum Jr.GE Bath Iron Works6. huhtikuuta 202129. heinäkuuta 20232025  Flight III (FY2017)USS Jack H. LucasHuntington Ingalls Shipbuilding7. marraskuuta 201926. maaliskuuta 20227. lokakuuta 2023USS Louis H. Wilson JrGE Bath Iron Works16. toukokuuta 202320242025USS Patrick GallagherGE Bath Iron Works30. maaliskuuta 202227. heinäkuuta 20242025USS Ted StevensHuntington Ingalls Industries9. maaliskuuta 202219. elokuuta 20232025USS Jeremiah DentonHuntington Ingalls Industries16. elokuuta 202220252026USS William CharetteGE Bath Iron Works29. elokuuta 202420262027USS George M. NealHuntington Ingalls Industries15. joulukuuta 202320252026

Lähteet

 Arleigh Burke Class (Aegis), Guided Missile Destroyers, USA, Naval Technology
 DDG-51 Arleigh Burke-class, GlobalSecurity
 DDG-51 Arleigh Burke – Flight IIA

 Viitteet 

Aiheesta muualla

*