Aponia

Aponia () on antiikin filosofian termi, joka tarkoittaa kärsimyksen puuttumista. Epikurolaisuuden mukaan aponia oli ruumiillisen nautinnon (hēdonē) huippu.

Kuten muut hellenistisen filosofian koulukunnat, myös epikurolaiset katsoivat, että ihmiselämän päämäärä on onnellisuus. Onnellisuus voitiin saavuttaa mielen tyyneyden kautta. Tällainen tila oli seurausta aponiasta, fyysisen kärsimyksen poistamisesta, ja ataraksiasta, kaiken mieltä häiritsevän poistamisesta.Epikuros: Kirje Menoikeukselle 128. Epikurolaiset olivat hedonisteja siinä mielessä, että he pyrkivät nautintoon, mutta määrittelivät nautinnon omaperäisellä tavalla, kärsimyksen puutteeksi. Tästä oli seurauksena se, että nautinnon määrää ei ollut mahdollista kasvattaa enää sen yli, kun kärsimys oli poistettu.Reale 1985, s. 171. Sen jälkeen nautinto ei voinut enää lisääntyä, eikä näin ollen ollut mahdollista etsiä rationaalisesti lisää ruumiillisia nautintoja sen jälkeen kun aponia oli saavutettu.Furley 1999, s. 210.

Epikurokselle aponia oli yksi staattisista (katastemaattisista) nautinnoista,Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit X.136. eli nautinto joka ihmisellä on silloin kun yhtään halua tai kärsimystä ei ole enää poistettavaksi. Tällaisen tilan saavuttaminen vaati kineettisten nautintojen, eli nautintojen joita ihmisellä on silloin kun haluja tai kärsimystä poistetaan, kokemista.Annas 1995, s. 336.

 Lähteet 





 Viitteet 

Luokka:Epikurolaisuus
Luokka:Filosofian termit
Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat

sv:Epikuros#Aponia