Emil Maurice

Emil Maurice (19. tammikuuta 1897 Westermoor, Schleswig-Holstein, Saksa – 6. helmikuuta 1972 München) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen varhainen jäsen, Adolf Hitlerin autonkuljettaja, henkivartija ja ystävä. Hän oli SA-joukkojen ensimmäinen johtaja 1920–1921. Vaikka Maurice oli mukana perustamassa SS-joukkoja, hänen uransa hiipui ja hänen korkeimmaksi SS-arvokseen jäi Oberführer. 

Maurice oli ammatiltaan kelloseppä, mutta hän löysi uuden kutsumuksensa Hitlerin johtamasta kansallissosialistisesta puolueesta. Kun SA-joukot perustettiin 1920, hänestä tuli sen ensimmäinen johtaja. 1922 hänestä tuli Hitlerin SA-henkivartiokaartin Stabswachen johtaja. Maurice oli mukana myös epäonnistuneessa oluttupavallankaappauksessa 1923 ja suoritti rangaistusta Landsbergin vankilassa yhtä aikaa Hitlerin kanssa. Hitler aloitti kirjansa Taisteluni sanelemisen Mauricelle. Työtä jatkoi Rudolf Hess.

Vuonna 1925 Maurice ja Hitler perustivat Stabswachen uudella nimellä Stosstrupp Adolf Hitler, joka myöhemmin samana vuonna nimettiin Schutzstaffeliksi (SS). Hitleristä tuli tuolloin SS-mies no 1 ja Mauricesta no 2. Hän sai myös tittelin SS-Führer, vaikka SS:n johtajaksi astui ensimmäinen Reichsführer-SS Julius Schreck. 

Mauricen ura kuitenkin hiipui. Heinrich Himmleristä tuli aikanaan SS:n vaikutusvaltaisin johtaja. Mauricesta puolestaan tuli käsityöläisten killan johtaja. Heikkoa menestystä natsi-Saksassa on selitetty muun muassa sillä, että hänellä sanottiin olleen lyhyt suhde Hitlerin sisarentyttären Geli Raubalin kanssa. Toinen syy saattaa olla se, että Hitler epäili tumman ja kiharahiuksisen Mauricen olleen osaksi juutalainen.

Aiheesta muualla
Artikkeli Emil Mauricesta (Spartacus Educational)
Kirja-arvostelu "Hitler's Jewish Soldiers", Brian Mark Rigg 

Luokka:SS-sotilaat
Luokka:SA-johtajat
Luokka:Autonkuljettajat
Luokka:Vuonna 1897 syntyneet
Luokka:Vuonna 1972 kuolleet