Jonathan Wartiovaara

Jonathan Vindician (J. V.) Wartiovaara (vuoteen 1906 Weckman; 23. elokuuta 1875 Antrea – 9. joulukuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi Valtiokonttorin ylitirehtöörinä 1915–1937. Hän oli Suomen valtiovarainministerinä 1920–1921.60-vuotias. Ylijohtaja J. Wartiovaara, Helsingin Sanomat, 23.08.1935, nro 225, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 13.08.2025 Puoluekannaltaan Wartiovaara oli kokoomuslainen.

Wartiovaaran vanhemmat olivat lääninrovasti William Weckman ja Mirjam Salome Colliander, joilla oli yhteensä 14 lasta. Wartiovaara pääsi ylioppilaaksi 1893 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1896 ja ylemmän hallintotutkinnon 1903. Hän oli Suomen Pankin pääkonttorin ylimääräinen virkailija 1899–1900, pankin Pietarin-konttorin virkailija 1900–1903 sekä senaatin valtiovaraintoimituskunnan 1. apukamreeri 1904. Wartiovaarasta tuli Valtiokonttorin kasööri 1910, mutta hän toimi myös senaatin valtiovaraintoimituskunnassa vt. kamreerina.Valtiokonttorin historiasivut

Vuosina 1915–1937 Wartiovaara oli Valtiokonttorin ylitirehtöörinä eli pääjohtajana, mihin tehtävään hänet nimitettiin J. K. Paasikiven seuraajaksi. Finanssihallinnon asiantuntijana hän oli niin sanotun amiraalisenaatin valtiovarainpäällikköjen avustaja. Poikkeuksellisesti Wartiovaara saattoi jatkaa virassaan myös helmikuun vallankumouksen jälkeen ja Setälän senaatti kutsui hänet syksyllä 1917 finanssisenaattori Leo Ehrnroothin erityisavustajaksi. Sisällissodan aikana hänen onnistui piiloutua punakaarteilta valtiokonttorin kassaholvin avainten kanssa. Sodan jälkeen Wartiovaara oli mukana komiteassa, joka valmisteli alustavaa rauhansopimusta Suomen ja Neuvosto-Venäjän välille. Hän otti osaa hallituksen edustajana Suomen ja Venäjän välisiin rauhanneuvotteluihin Berliinissä 1918 sekä Suomen ja Saksan välisen rauhansopimuksen täydentämistä koskeneisiin neuvotteluihin 1918. Hän olikin sitten valtiovarainministerinä 1920–1921 toimineessa Erichin hallituksessa, joka solmi Tarton rauhan. Wartiovaara oli myös mukana rauhanneuvotteluissa.

Wartiovaara oli Suomen Yhdyspankin ja Pohjoismaiden Yhdyspankin valtion asiamiehenä 1913–1922, senaatin edustajana valuuttakurssikomiteassa, valuuttaneuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä valtion edustajana raha-arpajaistoimikunnassa. Hän oli Osuuskassojen Keskuslainarahasto Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä ja puheenjohtajana 1917–1920 ja vuodesta 1925 valtiovarainministeriön edustaja samassa hallintoneuvostossa. Wartiovaara oli Tapaturmavakuutus Oy Kullervon johtokunnan jäsen vuodesta 1909, Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassan jäsen vuodesta 1929 sekä Kordelinin säätiön raha-asiain toimikunnan jäsen vuodesta 1927.

Valtiontalouden muodolliseen puoleen perehtyneenä Wartiovaara valvoi virastotyön tarkkuutta ja täsmällisyyttä, mutta ei kannattanut radikaaleja uudistuksia. 1920- ja 1930-luvuilla hän oli mukana aktiivisesti Suomen ilmapuolustusta tukeneissa järjestöissä.

Wartiovaaran puoliso oli Siiri Nystén. Heidän vanhin poikansa oli suurlähettiläs Otso Wartiovaara. Nuorempi poika oli liikennelentäjä ja tytär lääkäri.

Lähteet

Luokka:Suomen valtiovarainministerit
Luokka:Suomalaiset virkamiehet
Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Luokka:Vuonna 1875 syntyneet
Luokka:Vuonna 1937 kuolleet