Julius Schreck

Julius Schreck (13. heinäkuuta 1898 München – 16. toukokuuta 1936) oli varhainen Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäsen, SS:n ensimmäinen komentaja, Adolf Hitlerin ystävä ja autonkuljettaja. Hänen korkein SS-arvonsa oli Oberführer.

Ensimmäisessä maailmansodassa ja Freikorps-joukoissa palvellut Schreck liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1920. Hän oli aktiivijäsen ja teki tiiviisti yhteistyötä Hitlerin kanssa. Epäonnistuneen oluttupavallankaappauksen jälkeen Schreck joutui muiden pidätettyjen natsijohtajien lailla vankilaan.

Hitler perusti puolueen uudelleen vuonna 1925. Schreck ja Emil Maurice loivat tuolloin Stosstrupp Adolf Hitler -nimisen henkivartiokaartin johtajansa turvaksi. Myöhemmin samana vuonna kaarti nimettiin uudelleen ”Suojajoukoksi” (Schutzstaffel, lyhyemmin SS) ja Schreckistä tuli tällöin SS-mies numero 5. Hitlerin pyynnöstä Schreckistä tuli SS:n ensimmäinen Reichsführer, vaikka hän ei koskaan käyttänyt itsestään tätä titteliä. Seuraavana vuonna SS:n johtajaksi astui Joseph Berchtold. Schreck pysyi SS:n listoilla aluksi SS-Führerin ja vuodesta 1930 SS-Standartenführerin arvoisena, vaikka käytännössä hän oli vain Hitlerin autonkuljettaja.

Vuoden 1936 keväällä Schreck sairastui aivokalvontulehdukseen. Hän kuoli lyhyen sairastamisen jälkeen 16. toukokuuta. Hänet ylennettiin postuumisti SS-Brigadeführeriksi ja 1. SS-Standarten ”Münchenin” kunniakomentajaksi.

 Aiheesta muualla 
 Diktaattorien kaksoisolennoilla on hengenvaara ammattina, Kuva, 02.08.1939, nro 16, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:SS-kenraalit
Luokka:Vuonna 1898 syntyneet
Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Luokka:Autonkuljettajat