Kalle Kuokkanen

Kalle Heikki Kuokkanen () oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat koneseppä Heikki Kuokkanen ja Emilia Holmberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Eeva Maria Jäkärän kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975

Opinnot
Kuokkanen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Nurmeksen keskikoulun jatkoluokalta vuonna 1923. Hän suoritti Sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson vuosina 1926–1927 ja Ruotsin armeijan Sotilashallinnollisen koulun ja teki opintomatkan Ruotsin armeijan intendentuurilaitoksiin vuosina 1929–1930.

Jääkärikausi
Kuokkanen työskenteli sähkö- ja koneasentajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.  Hänet siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun jälkeen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan 9. heinäkuuta 1917. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).

Suomen sisällissota
Katso myös: Suomen sisällissota
Kuokkanen saapui Suomeen aselaiva S/S Equityn ensimmäisellä retkellä ja hän nousi maihin Vesterössä 31. lokakuuta 1917. Tämä komennuskunta oli ensimmäinen Suomeen taisteluosastona lähetetty jääkärijoukko. Sitä johtivat Juho Heiskanen ja Lauri Tiainen, muut jäsenet olivat Kuokkasen lisäksi Arvid Kokko, Juho Komonen, Einar Mäkinen ja Reino Vuolle.

Kuokkanen jäi yhdessä kahden jääkäritoverinsa kanssa saarelle vartiotehtäviin siksi kunnes aseet ja ammukset oli saatu toimitettua kokonaisuudessaa mantereelle. Saarelta päästyään hänet lähetettiin suojeluskuntalaisten kouluttajaksi Etelä-Pohjanmaalle, missä hän toimi etupäässä Ylihärmässä ja Vimpelin kursseilla.

Varsinaisen taistelutoiminnan alettua Kuokkanen otti Ylihärmän suojeluskunnan johdettavakseen ja riisui venäläiset aseista Lapualla ja Seinäjoella. Lapuan ja Seinäjoen tapahtumien jälkeen Kuokkanen siirrettiin Hämeen ryhmään Vilppulan pataljoonan 7. eteläpohjalaisen komppanian päälliköksi ja hän otti joukon johtajana osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa ja Mannisella. Manniselta hänet siirrettiin 1. maaliskuuta 1918 alkaen Karjalan rintamalle ja määrättiin aluksi II pataljoonaan sekä 15. maaliskuuta 1918 alkaen Karjalan 3. rykmentin vt. komentajaksi. Kolmannesta rykmentistä hänet siirrettiin 5. huhtikuuta 1918 alkaen Karjalan 2. rykmenttiin, mutta perille päästyään hänet komennettiin edelleen Salmin rajavartiopataljoonan komentajaksi.

Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hänet kouluttajaksi Karjalan divisioonan päällystökursseille Sortavalaan, mistä hän palasi 25. heinäkuuta 1918 takaisin Karjalan 2. rykmenttiin, josta muodostettiin aluksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5 ja myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti. Hänet määrättiin rykmentin II pataljoonan komentajaksi ja 7. lokakuuta 1918 alkaen 1. komppanian päälliköksi.

Seuraavaksi Kuokkanen komennettiin maalis-elokuuksi vuonna 1920 komentajaksi Pohjois-Inkerin rykmentin I pataljoonaan, josta hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1920 päälliköksi Käkisalmen läänin rykmentin 3. komppaniaan. Hän oli toimessa myös silloin, kun rykmentin I pataljoonasta muodostettiin Polkupyöräpataljoona l. Polkupyöräpataljoonasta hänet siirrettiin talouspäälliköksi 1. marraskuuta 1924 Karjalan kaartin rykmenttiin. 2. Divisioonan intendentiksi hänet siirrettiin 5. syyskuuta 1925, mistä hänet siirrettiin edelleen 1. heinäkuuta 1933 Armeijakunnan esikuntaan huolto-osaston päälliköksi. Yleisesikunnan talousasiain esiupseeriksi hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1934 ja Puolustusministeriön komento-osaston päälliköksi 1. tammikuuta 1938. Aikaisempina vuosina hän hoiti viransijaisena puolustusministeriön intendenttiosaston päällikön tehtäviä 1. heinäkuuta 1927 – 1. lokakuuta 1929 välisenä aikana.

Talvi- ja jatkosota
Kuokkanen toimi talvisodan aikana Taloushuollon tarkastajana  ja välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä,  kunnes hänet siirrettiin intendentti osaston osastopäälliköksi, missä tehtävässä hän jatkoi myös jatkosodan ajan.

Sotien jälkeinen aika
Edellä mainitusta tehtävästä hänet komennettiin Puolustusvoimain Pääesikuntaan Merivoimien esikunnan huolto-osaston päälliköksi ja oli tehtävässä vuoteen 1947 saakka. Myöhemmin hän toimi myös majoitusasiain tarkastajan kenraaliluutnantti Harald Öhquistin apulaisena. Hänet laitettiin lakkautuspalkalle vuonna 1952.

Luottamustoimet
Kuokkanen toimi 2. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1922–1924 ja 1934 ja varajäsenenä vuonna 1931 ja sotatalouskomitean jäsenenä vuosina 1928–1929 sekä oli virkapukukomitean jäsenenä vuosina 1928–1929. Valtion viljavaraston johtokunnan varapuheenjohtajana hän toimi vuosina 1928–1929.

Lähteet
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

Viitteet

Luokka:Jääkärieverstit
Luokka:Vuonna 1894 syntyneet
Luokka:Vuonna 1956 kuolleet