Papelorikko

Papelorikko (Saxifraga granulata) on lähinnä Euroopassa tavattava, kuivien paikkojen valkokukkainen rikkokasvi.

 Ulkonäkö ja koko 

Monivuotinen papelorikko kasvaa 15–40 cm korkeaksi. Varsi on karvainen, pystysuora, ja siinä on muutamia varsilehtiä. Pääosa kasvin lehdistä on maanpinnan rajassa ruusukkeina. Alimmat lehdet ovat munuaismaisia, isonyhäisiä, paksuhkoja ja ainakin ruodit ovat karvaisia. Ylimmät lehdet ovat isohampaisia. Kukinto on harsu, 3–5-kukkainen huiskilo. Kaksineuvoiset kukat ovat valkeat ja tuoksuvat miedosti mantelilta. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä, ja heteitä on 10 kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen, emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Papelorikko kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Hedelmä on kaksiosainen, monisiemeninen kota.Retkeilykasvio 1998, s. 226, 228.Ålands flora 2010, s. 209. Papelorikon varren tyvessä kasvaa vaaleanpunaisia, pallomaisia itusilmuja, joiden avulla kasvi talvehtii ja leviää suvuttomasti. Näitä itusilmuja on kutsuttu papeloiksi, mikä on antanut kasville sen suomenkielisen nimen.Luontoportti: Papelorikko Saxifraga granulata Viitattu 19.1.2012. Myös lajin vanha nimi, mukularikko, viittaa itusilmuihin.Suomen terveyskasvit 1982, s. 184.

 Levinneisyys 
Papelorikkoa tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaan keskiosista Unkariin, Länsi-Ukrainaan, Puolaan ja Baltiaan, pohjoisessa Fennoskandian keskiosiin ja etelässä Pohjois-Balkanille ja Etelä-Italiaan saakka. Lisäksi lajia tavataan Islannissa sekä Euroopan ulkopuolella Marokossa.Den virtuella floran: Mandelblomma (myös levinneisyyskartat) (ruots.) Viitattu 19.1.2012. Suomessa papelorikkoa tavataan nykyisin muinaistulokkaana erityisesti Ahvenanmaalla sekä Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla. Muualla Suomea se on uustulokas, jota on tavattu enimmäkseen Pohjanlahden satamakaupungeissa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2017: Kasviatlas 2016. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki.  Viitattu 16.12.2017. Vuodesta 2010 papelorikko on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi. Lajin taantumisen syynä on avointen kasvupaikkojen umpeenkasvaminen.  Viitattu 16.10.2017

 Elinympäristö 
Papelorikko kasvaa kuivahkoilla ja ohutmultaisilla kalliorinteillä, keto- ja lehtoniityillä ja laidunniityillä.Retkeilykasvio 1998, s. 228.. Lajia tavataan Suomessa myös vanhoista satamapaikoissa, jonne laji on kulkeutunut purjelaivojen painolastimaan mukana.

 Käyttö 
Papelorikkoa on aikoinaan käytetty lääkekasvina. Signatuuriopin mukaisesti mukulamaisten itusilmujen uskottiin auttavat sappikivivaivoihin.

 Kuvia 

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Pohjolan kasvien pauloissa: Saxifraga granulata - papelorikko

 Suomen Lajitietokeskus: Papelorikko (Saxifraga granulata)

Luokka:58.4 Putkilokasvit
Luokka:Lehtirikot