Brita Polttila

Brita Aleksandra Elinor Polttila-Turtiainen (vuoteen 1936 Ilván; Kirjailija Brita Polttila on kuollut. Yleisradio 11.11.2008.) oli suomalainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, toimittaja ja kriitikko.Kuka kukin on 2003, s. 774. Helsinki: Otava, 2002. 

Ura
Brita Polttila piti itseään ennen kaikkea runoilijana, ja hän julkaisi kuusi runokokoelmaa. Hänen ensimmäinen kokoelmansa Katson tästä julkaistiin vuonna 1963. Sairastuttuaan 1990-luvun alussa Polttila jätti muun muassa käännöstyöt, mutta hän jatkoi runojen kirjoittamista. Viimeiseksi jäänyt teos Verkkaista liikettä ilmestyi vuonna 2000.Kauppinen, Touko: Brita Polttila. Helsingin Sanomat 10.11.2008.

Varhain vasemmistolaisuudesta ja feminismistä kiinnostunut Polttila oli pitkään aktiivisesti mukana kulttuuri- ja muissa järjestöissä, kuten Kiilassa ja Yhdistys 9:ssä. Hän oli myös SKDL:n Vapaa Sana -lehden toimittaja.Kirjailija Brita Polttila on kuollut.  Iltalehti 11.11.2008. Hän myös kirjoitti Hertta Kuusisen elämäkerran Hertta Kuusinen: Ihmisen tie (1975). Puoluekannastaan huolimatta Polttila arvosteli myös reaalisosialismia.

Vuonna 1986 Polttila sai valtion kirjallisuuspalkinnon teoksestaan Reidar: Muistiinmerkintöjä Reidar Särestöniemen elämästä. Polttila suomensi muun muassa Bertolt Brechtiä, Nazim Hikmetiä ja Federico García Lorcaa.

Polttila kuului 1960-luvulla vaikuttaneeseen, sukupuolten tasa-arvoa ajaneeseen Yhdistys 9:ään.

Perhe ja suku
Brita Polttilan isä oli jääkärieversti Väinö PolttilaBrantberg, Robert: Kenraaliluutnantti Hugo Österman: Talvisodan armeijankomentaja., äiti Pietarissa vuonna 1895 syntynyt Olga Polttila (o.s. Jacobs), jolla oli saksalais-puolalais-englantilainen sukutausta. Olga pakeni Suomeen bolševikkihallintoa vuonna 1918Kauppinen, Touko: Brita Polttila. (Muistokirjoitus.) Helsingin Sanomat 10.11.2008. ja muutti vuonna 1952 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli sairaanhoitajana. Hän palasi Suomeen eläkeläisenä 1960-luvun lopulla. 

Polttila oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli majuri Esko Autero vuosina 1945–1951 ja toinen vuodesta 1953 kirjailija Arvo Turtiainen. Polttilan ja Auteron tytär on toimittaja Eva Polttila (s. 1946). Brita Polttilan tyttärentytär on käsikirjoittaja-kirjailija Veera Ikonen (s. 1975).

Tuotantoa
Runoteoksia
 Katson tästä. Otava 1963
 Tapahtumista. Tammi 1966
 Surua seuraa ilo. Tammi 1970
 Keskellä päivää minä näin yön. Tammi 1987
 Ajan seinä on tuuli. Tammi 1994
 Yksinäisyys kirkas lyhty. Tammi 1998
 Verkkaista liikettä: Runoja ja runosuomennoksia 1963–2000. Tammi 2000

Muita teoksia
 Hertta Kuusinen: Ihmisen tie. Tammi 1975
 Pohjan portit: Kuvitelmia kuvitelmista. Tammi 1982
 Reidar: Muistiinmerkintöjä Reidar Särestöniemen elämästä. Tammi 1985
 Taivaan mereltä: Esseekokoelma runoudesta. Tammi 1991
 Korte-Heikka sutena ja muita Lapin tarinoita. SKS 1997

Suomennoksia
 Bertold Brecht: Runoja 1914–1956. Tammi 1964
 Willy Kyrklund: Polyfemoksen muodonmuutos. Tammi 1966
 Henry Parland: Hamlet sanoi sen kauniimmin. WSOY 1967
 Sven Lindqvist: Myytti Wu Tao-tzusta. Weilin + Göös 1968
 Nazim Hikmet: Punainen omena. Tammi 1972
 Federico Garcia Lorca: Runoelma cante jondosta. Tammi 1977
 Nazim Hikmet: Puut kasvavat vielä. Tammi 1978
 Tomas Tranströmer: Eläville ja kuolleille. Tammi 1990

 Lähteet 

Aiheesta muualla
 Brita Polttilan runoja. Ylen Elävä arkisto.

Luokka:Suomalaiset runoilijat
Luokka:Suomentajat
Luokka:Suomenpuolalaiset henkilöt
Luokka:Vuonna 1920 syntyneet
Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt