Ketohärkki

Ketohärkki (Cerastium arvense) on kohokkikasveihin kuuluva hento, valkokukkainen kasvi. Laji on pohjoisella pallonpuolikolla laajalle levinnyt.

 Ulkonäkö ja koko 

Monivuotinen ketohärkki kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi ja muodostaa löyhän mattomaisia kasvustoja. Yleisväritykseltään kasvi on harmaanvihreä. Varsi on hento, pysty ja karvainen. Lehdet ovat kapeansuikeita tai lähes tasasoukkia ja lyhyen karvan peittämiä. Kukattomien haarojen lehdet ovat usein kaarevia. Kukinto on kaksihaarainen viuhko. Kukinnon alimmatkin tukilehdet ovat leveälti kalvolaitaisia. Kukkia on 4–10 kappaletta. Verhiö ja teriö ovat molemmat viisilehtisiä. Verholehdet ovat leveälti kalvolaitaisia ja kooltaan 4,5–7,5 millimetriä pitkiä. Valkoiset terälehdet ovat matalasti kaksihalkoisia ja noin kaksi kertaa verholehtien pituisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Suomessa ketohärkki kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on pitkähkö, 10-liuskaisesti aukeava kota.Retkeilykasvio 1998, s. 110.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 136. Ketohärkin lehtihangoissa on kukattomia haaroja, jotka talvehtivat ja muodostavat seuraavana vuonna kukkivia versoja.Oulun kasvit 2005, s. 306–307.

Ketohärkin ja hopeahärkin (C. tomentosum) väliset risteymät ovat tavallisia, ja ne ovat myös hedelmällisiä.

 Levinneisyys 
Euroopassa ketohärkin päälevinneisyysalue ulottuu Ranskasta ja Britteinsaarilta Venäjälle, rajoittuen etelässä Italiaan ja Pohjois-Balkaniin, pohjoisessa Fennoskandian keskiosiin. Satunnaisemmin lajia kasvaa Pyreneiden niemimaalla, Kreikassa, Ukrainassa, Kaukasuksella ja Fennoskandian pohjoisosissa. Levinneisyysalue jatkuu hajanaisena Venäjältä Aasian puolelle, jossa ketohärkkiä kasvaa eripuolilla Siperiaa ja Keski-Aasiaa sekä paikoitellen myös Kiinassa. Afrikassa lajia tavataan Marokossa sekä mantereen eteläosissa. Pohjois-Amerikassa ketohärkkiä kasvaa Alaskassa, suuressa osassa Kanadaa sekä Yhdysvaltojen keski- ja pohjoisosissa. Laji on levinnyt myös Etelä-Amerikkaan.

Suomessa ketohärkkiä tavataan paikoin yleisenä Etelä-Suomessa. Laji harvinaistuu pohjoiseen päin mentäessä, mutta sitä tavataan satunnaisesti aina Keski-Lappia myöten.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Ketohärkin levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 21.4.2012.

 Elinympäristö 
Ketohärkki viihtyy kuivahkoilla ja aurinkoisilla kasvupaikoilla. Tyypillisesti nämä ovat ihmisen muokkaamia ympäristöjä, kuten esimerkiksi tienvierustat, kedot, pellonpientareet, joutomaat, pihat ja laitumet. Kasvi on Suomessa levinnyt voimakkaasti heinänviljelyn myötä. Se tavattiin maasta ensimmäisen kerran 1800-luvulla. Laji on tullut Suomeen ulkomaisten heinän- ja nurmen kylvösiementen mukana.Luontoportti: Ketohärkki Viitattu 21.4.2012.

 Lähteet  
 Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
Kasviatlas 2010: Ketohärkin levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Cerastium arvense - ketohärkki

Luokka:Härkit