Esa Paavo-Kallio

Esaias (Esa) Paavo-Kallio (5. tammikuuta 1858 Isokyrö – 18. joulukuuta 1936 Isokyrö) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kansankirjailija ja kansanperinteen kerääjä.

Paavo-Kallio kävi Jyväskylän opettajaseminaarin ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1884. Paavo-kallio oli opettajana Oulussa 1884-1888 sekä Inkeroisissa, Virroilla, Lehtimäellä, Lappajärvellä ja Seinäjoella. Hän ehti toimia myös tilanomistajana, saarnaajana, evankelisena matkapuhujana ja työväenliikkeen puhujana. Paavo-Kallio oli aluksi suomettarelainen mutta siirtyi myöhemmin sosialistiksi.

Esaias Paavo-Kallio oli naimisissa Hanna Haaviston kanssa. 

 Teoksia 
 Rikkaruohoja, osa 1.  Jyväskylä 1883
 Honkain huminoita, osat 1-2.  Oulu 1884
 Honkakannel, osa 1: Kielten viritys.  Oulu 1886
 Wakooja 1888, toimittanut Heljo.  Oulu 1888
 Karitsan kannel : uusi kokous hengellisiä lauluja.  Tampere 1897
 Efesiläis-epistola selityksineen.  Tampere 1898
 Työväen lauluja.  M. V. Vuolukka, Tampere 1908
 Työväen lauluja, 2. osa.   Tampere 1909
 Beelzebubin raamattu : runoelmia 1886-1896.  Tampere 1909
 Se verinen sunnuntai.  Tampere 1910
 Laulava Häme.  Tampere 1913

 Kirjallisuutta 
 Hannu Suni : Röyhkeä opettaja : Esa Paavo-Kallion todellisuuskäsitykset, nälkävuodet ja maailmojen konflikti 1867-1913. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 228. Helsinki 2014

 Lähteet 

 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Kaisa Kauranen: Kansanihmisten käsikirjoitukset Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistoissa. Elore vol. 13, 2/2006
 Kirjasampo.fi: Esa Paavo-Kallio

 Aiheesta muualla 
 Vapaasti ladattavia Esa Paavo-Kallion e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

Luokka:Suomalaiset opettajat
Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1858 syntyneet
Luokka:Vuonna 1936 kuolleet