Avohakkuu

pienoiskuva|Suomalainen metsä, jossa on tehty avohakkuu joitakin vuosia aiemmin ja jätetty mäntyjä siemenpuiksi pystyyn uudistamaan metsä.
Avohakkuu on metsän päätehakkuun muoto, jossa metsikkökuviolta kaadetaan kaikki tai lähes kaikki hakkuualueen puut.https://www.smy.fi/forest-fi/sanasto/#word-avohakkuu-clear-cutting-clear-felling 

Avohakkuu on nykypäivän metsänhoidossa yksi metsänuudistamisen menetelmä muiden joukossa.https://www.metsakeskus.fi/uudistushakkuu Noin 82 % Suomessa vuosina 2009–2017 päätehakatusta metsästä kaadettiin kuitenkin avohakkuulla.https://www.theseus.fi/bitstream/handle/10024/170160/Hautanen_Tuija.pdf?sequence=2&isAllowed=y 

Metsä päätehakataan jaksollisessa metsänkasvatuksessa hyvin paljon ennen kuin puut saavuttavat biologisen vanhuuden. Päätehakkuu tehdään Etelä-Suomessa yleensä puiden ollessa 60–80 vuoden ikäisiä.https://www.smy.fi/forest-fi/sanasto/?haku=kierto#word-jaksollinen-metsankasvatus-periodic-cover-silviculture 

Suurimmassa osassa avohakkuualueita jätetään jokaiselle hehtaarille 5–10 niin sanottua säästöpuuta. Tämä johtuu siitä, että yli 95 % Suomen talousmetsistä on vapaaehtoisen PEFC-sertifiointijärjestelmän piirissä.  

Metsän niin sanottu avohakkuuvaihe kestää 1–3 vuotta. Päätehakkuun toteuttamisvaihtoehdot ovat avohakkuu, siemenpuuhakkuu ja suojuspuuhakkuu. 

Avohakkuisiin perustuva metsätalous on johtanut luonnonmetsien eliölajien uhanalaistumiseen. Esimerkiksi mustikan peittävyys valtion metsissä on vähentynyt puoleen entisestä. 

 Historiaa 
Suomen vuonna 1886 voimaan tullut ensimmäinen metsälaki kielsi avohakkuiden suorittamisen muualla kuin kasvukykynsä menettäneissä metsissä. Avohakkuuta alettiin käyttää laista huolimatta toisen maailmansodan aikana valtion ja yksityisten maanomistajien metsissä tehtävissä pakkohakkuissa. Menettelyn taustalla oli sodan aiheuttama Suomen polttoainehuollon vaikeutuminen. Tapa yleistyi kuitenkin sotien jälkeen viranomaisten myöntämien poikkeuslupien avulla. Avohakkuukielto poistettiin Suomen lainsäädännöstä vuonna 1967. 

 Metsän uudistaminen avohakkuun jälkeen 

Metsänhoitoa ja metsänomistajan velvollisuuksia säädellään Suomessa etenkin metsälaissa, jonka mukaan uusi taimikko on perustettava uudistushakkuun jälkeen.https://www.metsakeskus.fi/oikeudet-ja-velvollisuudethttp://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1996/19961093 Luontaista uudistamista käytettäessä uuden, kehityskelpoisen taimikon tulisi syntyä Etelä-Suomessa 5 vuodessa hakkuun jälkeen, Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa 7 vuodessa ja Lapissa 10 vuodessa. Taimikon perustamista koskevat toimenpiteet on saatettava loppuun viiden vuoden kuluessa uudistushakkuun aloittamisesta tai kolmen vuoden kuluessa uudistushakkuun päättymisestä. Tämä metsän uudistamisvelvollisuus koskee kaikkia metsänomistajia. Metsälaki antaa metsänomistajalle vapauden valita kiertoajan pituuden.http://www.maaseuduntulevaisuus.fi/mets%C3%A4/pankit-leikanneet-metsien-vakuusarvoja-1.78224 

 Avohakkuun vaihtoehdot 
Metsää voidaan uudistaa myös luontaisilla menetelmillä, tai metsää voidaan kasvattaa eri-ikäisrakenteisena. Jälkimmäisssä metsästä poistetaan kerralla 30–60 % puustosta ja se jätetään uudistumaan luontaisesti. Metsäpolitiikka, metsänhoidon suositukset ja käytännöt kannustavat monipuoliseen metsänhoitoon ja metsien monimuotoisuuden säilyttämiseen osana metsätaloutta.http://mmm.fi/talousmetsien-monimuotoisuus

Muun muassa professori Timo Pukkala on tutkimuksissaan todennut eri-ikäisrakenteisen metsänhoidon eli niin kutsutun jatkuvan kasvatuksen pääsääntöisesti taloudellisesti houkuttelevaksi vaihtoehdoksi. Tuoton ohessa hiilensidonta-ja luontoarvohyödyt ovat suuret. Tämän vuoksi myös useat suuret toimijat kuten metsäteollisuus ovat siirtyneet turvemailla jatkuvaan kasvatukseen. 

Hakkuita tehdään 500 000 hehtaarilla vuodessa, mistä jatkuvan kasvatuksen osuus on tällä hetkellä vain muutama prosentti. Avohakkuiden noin 110 000 hehtaaria on 0,5 % metsämaan alasta. 

 Avohakkuiden arvostelua 

Kun harsintametsätaloudesta luovuttiin vuosina 1949–1950, metsätoimenpiteet alettiin kohdistaa metsiköihin. Kunkin metsikön hoidon päämaaliksi tuli avohakkuu. Avohakkuita alettiin perustella pääosin neljällä väitteellä, joissa avoimeksi hakkaamista verrattiin luontaiseen metsän kehitykseen. Uusi Metsäkirja kutsuu näitä väitteitä myyteiksi. Ensimmäisen väite perustelee metsäpalon polttavan kaikki metsän puut, jolloin syntyy luonnollinen avohakkuu. Metsäpaloja on kuitenkin erityyppisiä ja niissä eivät tuhoudu kaikki puut, esimerkiksi paksukaarnaiset vanhat männyt. Toinen väite liittyy metsäpalon jälkeisen metsän tasaikärakenteisuuteen. Kolmannen väitteen muodostaa käsitys että luonnontilainen metsä muodostuu vanhetessaan yhden puulajin metsäksi. Neljäs perustelu on luonnontilaisen metsän häiriödynamiikan liiallinen yksinkertaistaminen.

 Lähteet 

Katso myös
Metsänhakkuu

Luokka:Metsänhakkuu
Luokka:Metsätuhot