Kaarlo Kaarlonen

Kaarlo Herman Kaarlonen (20. toukokuuta 1892 Eurajoki – 28. joulukuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat varastonhoitaja Kaarlo Kustaa Kaarlonen ja Maria Boman. Hänet vihittiin avioliittoon Edit Maria Berghin kanssa vuonna 1919.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975

Opinnot
Kaarlonen kirjoitti ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta vuonna 1912 ja liittyi Satakuntalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisella osastolla vuosina 1912–1915 ja 1920–1921 ja suoritti metsänhoitotutkinnon vuonna 1921. Hän kävi Suojeluskuntajärjestön komentajakurssin vuonna 1928.

Jääkärikausi
Kaarlonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 24. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan.

Suomen sisällissota
Katso myös: Suomen sisällissota
Kaarlonen komennettiin Suomeen jääkärien etukomennuskunnan mukana 30. marraskuuta 1917 ja hän saapui Merikarvialle Aspuskäriin 8. joulukuuta 1917  aselaiva S/S Equityllä. Hänet komennettiin Suomeen palattuaan hänet komennettiin Kuopioon kouluttajaksi niin sanottuun kersanttikouluun, missä hän koulutti koulun saatua konekivääreitä itselleen niiden käyttöä. Hän otti osaa taisteluihin konekivääriosaston johtajana Kuopiossa, Mäntyharjulla ja Varkaudessa, jonka jälkeen hänet määrättiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen komppanianpäälliköksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan ja otti osaa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika
Kaarlonen palveli sisällissodan jälkeen 1. konekiväärikomppanian päällikkönä edelleen 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Jääkärirykmentti n:o 3, Savon jääkärirykmentti n:o 3 ja Uudenmaan rykmentti. Hänet määrättiin 18. syyskuuta 1918 rykmentin konekivääriupseeriksi. Armeijasta hän erosi 5. elokuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi ensin Turun suojeluskuntaan, mistä hänet siirrettiin Kalvolan suojeluskunnan paikallispäälliköksi 1. kesäkuuta 1920. Kalvolasta hänet siirrettiin 1. helmikuuta 1921 paikallispäälliköksi Harlun suojeluskuntaan ja edelleen 31. tammikuuta 1923 Pirkkalan suojeluskuntaan, missä hän myös toimi paikallispäällikkönä. Suojeluskuntatyönsä ohella hän toimi valtion omistaman Siuron sahan apulaisjohtajana vuosina 1922–1926. Hän sai  nimityksen Mikkelin suojeluskuntapiirin päälliköksi 1. marraskuuta 1926.

Talvi- ja jatkosota
Talvisodassa jalkaväkirykmentti 68 komentaja.   

Kaarlonen toimi jatkosodassa Pohjois-Pohjanmaan sotilasläänin komentajana 1941-1943, Keski-Pohjanmaan sotilasläänin komentajana 1943-1944 ja uudelleen Pohjois-Pohjanmaan sotilasläänin komentajana 1944. 

Lähteet
Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .
 https://runeberg.org/kuka/1954/0303.html

Viitteet

Luokka:Jääkärieverstit
Luokka:Suojeluskuntien piiripäälliköt
Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat
Luokka:Vuonna 1892 syntyneet
Luokka:Vuonna 1976 kuolleet