Alba Fucens

Alba Fucens (lat., myös Alba Fucensis, Alba Fucentis; ,Strabon: Geografika. ,Klaudios Ptolemaios: Geografia. ) oli antiikin aikainen kaupunki Samniumissa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen Massa d’Alben kunnan Alben kylän paikalla.

Alba Fucens oli merkittävä vuoristokaupunki ja linnoitus keskisessä Italiassa. Se oli alun perin ilmeisesti eekvien oppidum. Roomalaiset perustivat sinne latinalaisen siirtokunnan toisen samnilaissodan jälkeen vuonna 303 eaa. Kaupunki oli uskollinen Roomalle etenkin toisessa puunilaissodassa ja roomalaiset lähettivät sinne myös usein sotavankejaan. Vuonna 89 eaa. kaupungista tuli municipium. Nykyään alueella on säilynyt useita antiikin ajan rakennuksia.

 Maantiede 

Alba Fucens sijaitsi Italian niemimaan keskiosissa. Se oli rakennettu korkealle kukkulalle noin viisi kilometriä pohjoiseen Fucinus (myöh. Fucino) -järven pohjoisrannasta, välittömästi nykyisen Monte Velinon juurelle. Antiikin ajan kirjailijoiden kesken vallitsee huomattavaa erimielisyyttä sen suhteen, minkä kansan alueeseen kaupunki kuului. Livius sanoo kuitenkin nimenomaisesti, että se oli eekvien (Aequi) alueella (Albam in Aequos),Livius: Rooman synty 10.1. ja toisessa kohdassa hän puhuu ”Albensis agerista” selvästi erillään marsien (Marsi) alueesta.Livius: Rooman synty 26.11. Hänen todistustaan tukevat AppianosAppianos: Sota Hannibalia vastaan (Bellum Hannibalicum) 39. ja Strabon, joka kutsuu sitä sisämaassa sijaitsevaksi latinalaiseksi kaupungiksi marsien alueen vieressä.Strabon: Geografika 5.238, 5.240.

pienoiskuva|vasen|Alba Fucensin raunioita.
pienoiskuva|vasen|Alba Fucensin raunioita.
Klaudios Ptolemaios sen sijaan luki Alba Fucensin marsien kaupunkeihin, kuten myös Silius Italicus ja Festus,Klaudios Ptolemaios: Geografia 3.1.57; Silius Italicus: Punica 8.506; Festus v. Albesia, s. 4, ed. Muller. ja tätä näkökantaa ovat seuranneet monet nykykirjoittajat. On mahdollista, että se oli alun perin eekvien kaupunki, mutta koska se sijaitsi kahden kansan rajalla ja marsit tulivat myöhempinä aikoina naapurikansojaan kuuluisammiksi ja vaikutusvaltaisemmiksi, Alba alettiin yleensä lukea heidän alueeseensa. Plinius vanhempi luki albalaiset erilliseksi sekä marseista että eekveistä:Plinius vanhempi: Naturalis historia 3.12–17. ja piirtokirjoituksista käy ilmi, että he kuuluivat Fabian tribukseen, kun taas marsit, samoin kuin sabiinit ja pelignit, kuuluivat Sergian tribukseen.

Kaupungin kukkula on noin 300 metriä ympäristöään korkeampi ja pitkänomainen niin, että sen suurin pituus kulkee pohjois-eteläsuunnassa. Sillä on neljä huippua: Pohjoisimmalla on keskiaikaisen Castello Orsinin linnan ja samanaikaisen kylän raunioita, ja myös esiroomalaisen ajan kaupunki saattoi sijaita kyseisellä paikalla. Idässä on Colle di Pettorino. Etelässä on Colle di San Pietro, joka on saanut nimensä siellä olevasta Pyhän Pietarin kirkosta. Lännessä on Colle di Albe, jolla nykyinen Alben kylä sijaitsee. Kaupungin keskusta ja tärkeimmät rakennukset sijaitsivat näiden huippujen välisessä laaksossa.

Alba Fucens sijaitsi kahden tien risteyksessä. Näistä tärkeämpi reitti, Via Tiburtina – Via Valeria, yhdisti Rooman Adrianmeren rannikkoon. Toinen tie kulki Etelä-Etruriasta Campaniaan Liris (nyk. Liri) -joen laaksoa pitkin. Kaupungin alue sopi korkean sijaintinsa vuoksi paremmin hedelmien kuin viljan viljelyyn, ja se tunnettiin erityisesti erinomaisista pähkinöistään.Silius Italicus: Punica 8.506; Plinius vanhempi: Naturalis historia 15.24.

 Historia 

Albaa ei mainita historiallisissa lähteissä ennen roomalaisen siirtokunnan perustamista. Yleensä on kuitenkin oletettu, että kaupunki olisi ollut hyvin vanha. Joskus on jopa oletettu, että Alba Longan nimi olisi peräisin Alba Fucensista; toisaalta Appianos sanoo, että roomalaiset antoivat siirtokunnalleen Alban nimen oman emäkaupunkinsa Alba Longan mukaan. Todennäköisempää on, että nimi oli kummassakin tapauksessa alkuperäinen ja johdettu korkeasta sijainnista, palautuen samaan juureen kuin esimerkiksi Alppien nimi. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Albenses.

pienoiskuva|Alba Fucensin lyömä oboli, n. 280–275 eaa. Kuvituksessa Athenen pää korinttilaisella kypärällä sekä kotka ja salama.
Kaupungin muinaisten linnoitusten jäänteitä voidaan kuitenkin pitää todisteena sen iästä, vaikkakaan sitä ei mainitakaan erityisenä linnoituspaikkana vielä ennen roomalaisvalloitusta. Mutta heti vuosi eekvien kukistamisen jälkeen, vuonna 303 eaa., roomalaiset kiirehtivät asuttamaan sen vähintään  siirtolaisella.Livius: Rooman synty 10.1; Velleius Paterculus: Rooman historia (Historiae Romanae) 1.14. Alba Fucensilla oli latinalaisoikeudet (jus Latii) ja se toimi ensiluokkaisena linnoituksena. Vuonna 211 eaa., kun Hannibal yllättäen eteni Roomaan, Alban kansalaiset lähettivät  miestä avustamaan roomalaisia kaupungin puolustuksessa. Siitä huolimatta, että he osoittivat intoa ja ripeyttä tässä tilanteessa, heidät mainitaan kuitenkin jo kaksi vuotta myöhemmin eli vuonna 209 eaa. niiden kahdentoista siirtokunnan joukossa, jotka ilmoittivat etteivät kykene enää toimittamaan joukkoja, eikä aiempi palvelus vapauttanut heitä samasta rangaistuksesta, mikä kohtasi muitakin kaupunkeja tämän laiminlyönnin vuoksi.Livius: Rooman synty 27.9, 29.15.

pienoiskuva|Alba Fucensista löydetty Agrippina nuoremman rintakuva.
Myöhemmin roomalaiset valitsivat Alban toistuvasti sen vahvuuden ja sisämaisen sijaintinsa vuoksi valtionvankien säilytyspaikaksi; näiden joukossa mainitaan erityisesti Numidian kuningas Syfax (203 eaa.), Makedonian kuningas Perseus (168 eaa.) ja arvernien kuningas Bituitus.Strabon: Geografika 5.240; Livius: Rooman synty 30.17, 45; 45.42; Valerius Maximus: Factorum ac dictorum memorabilium libri IX 9.6.3. Kun liittolaissota puhkesi, Alba kesti liittoutuneiden joukkojen piirityksen, mutta joutui lopulta antautumaan.Livius: Epitome 72.

Vuonna 89 eaa. kaupunki sai muun Italian tavoin Rooman kansalaisoikeudet ja siitä tuli municipium. Tästä alkoi kaupungin suurin kukoistuskausi. Sisällissotien aikana Alba mainitaan toistuvasti tavalla, joka todistaa edelleen sen sotilaallisesta merkityksestä.Julius Caesar: Commentarii de bello civili (Bellum civile) 1.15, 1.24; Appianos: Sisällissota (Bellum civile) 3.45, 3.47, 5.30; Cicero: Kirjeet Atticukselle (Epistulae ad Atticum) 8.1.2, A, 9.6;  Filippolaispuheet (Philippica) 3.3, 3.15, 4.2, 13.9. Mariuksen ja Sullan (88–82 eaa.) välisissä yhteenotoissa Alba asettui Mariuksen puolelle, mutta Pompeiuksen ja Julius Caesarin sisällissodassa (49–45 eaa.) siirtokunnassa majoittuneet Pompeiuksen joukot liittyivät vapaaehtoisesti Caesarin puolelle.

Keisarikaudella Alba mainitaan historiassa harvemmin. Sen olemassaolon provinssikaupunkina todistavat kuitenkin lukuisat säilyneet piirtokirjoitukset ja muut jäännökset, samoin kuin maininnat Ptolemaioksella ja itinerariumeissa.Ptol. l.c.; Itinerarium Antonini Augusti s. 309; Tabula Peutingerina; Liber coloniarum s. 253; Muratori, Ludovico Antonio: Novus thesaurus veterum inscriptionum 1021.5, 1038.1; von Orelli, Johann Kaspar: Inscriptionum Latinarum selectarum 4166. Myös arkeologisten löytöjen perusteella aika oli selvästi Alballe edelleen taloudellisesti vaurasta. Kaupungin läheinen Fucinus-järvi kuivattiin osittain keisari Claudiuksen aikana, mistä kaupunki sai lisää maata. Valtakunnan myöhempinä vuosisatoina kuivatut maat peittyivät jälleen veden alle.

Alba vaikuttaa taantuneen Rooman valtakunnan myöhempinä aikoina 200-luvulta jaa. lähtien, ja tämä kiihtyi seuraavan vuosisadan aikana. Kaupungin vähäinen merkitys tuolloin näkyy siinäkin, ettei siitä tullut piispanistuinta. Valtakunnan luhistuessa väestö siirtyi korkeammille ja helpommin puolustettaville paikoille. Viimeinen maininta kaupungista on Prokopioksella, joka kertoo, että vuonna 537 Justinianuksen joukot viettivät talvensa siellä. Paulus Diaconus ei enää mainitse sen nimeä Valerian provinssin kaupunkien joukossa. Paikalla oli kuitenkin keskiaikana asutusta, joka keskittyi pohjoishuipulle Castello Orsinin ympärille.

Kaupungin järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset aloitettiin vuonna 1949, ja ne ovat jatkuneet siitä lähtien.

 Rakennukset ja löydökset 

Alba Fucensista on säilynyt laajoja jäänteitä. Kaupungin keskustaa on paljastettu kaivauksissa, ja suurimmasta osasta julkisia ja yksityisiä rakennuksia on tehty yksityiskohtainen tutkimus. Kaupungin monumentaalikeskusta on esimerkki kaupunkisuunnittelusta, jonka pääelementit ovat peräisin tasavallan loppukaudelta ensimmäiseltä vuosisadalta eaa., ja joka ottaa mallia hellenistisestä kaupunkisuunnittelusta.

Asemakaava ja kaupunginmuurit
pienoiskuva|Alba Fucensin raunioita.
pienoiskuva|Kaupunginmuureja.

Kaupungin muuri, jonka pituus oli  metriä, ympäröi nykyiset Colle di Alben, Colle di Pettorinon ja Colle di San Pietron sekä niiden välisen laakson, jossa kaupungin keskusta sijaitsi. Muuri sulki sisäänsä pitkänomaisen vinoneliön muotoisen alueen, jonka koko oli noin  × 675 metriä. Alkuperäisen muurin paksuus oli 2,8–3,4 metriä ja se oli tehty massiivisesta kivirakenteesta. Se ajoitetaan 300-luvun puoliväliin eaa. Siihen tehtiin muutoksia 200-luvulla eaa. ja 100-luvun eaa. alussa. Muurissa oli neljä porttia, joihin jokaiseen liittyi torni tai bastioni. Muurin valtava koko todistaa Alban olennaisesti sotilaallisesta luonteesta.

Kaupungin keskustassa oli ruutuasemakaava, jonka koko oli noin 336 × 246 metriä. Sen pääkatuina olivat decumanus maximuksena toiminut Via Valeria, joka kulki laakson pohjaa pitkin, sekä poikittainen cardo maximus. Decumanus maximuksen suuntaisesti kulki toinen merkittävä katu, josta nykyisin käytetään nimeä Via dei Pilastri. Näiden kahden välissä sijaitsivat kaupungin tärkeimmät viralliset rakennukset, kuten forum, comitium ja basilika.

Forum, comitium ja basilika

Forum sijaitsi kaupungin keskellä olevan laakson pohjoisosassa. Sen koko oli 144,6 metriä ja leveys 43,5 metriä. Forum oli todennäköisesti koristeltu patsailla ja pylväillä, jotka kaunistivat sitä ja korostivat Rooman mahtia.

Forumin pohjoissivulla sijaitsi comitium, joka oli hallinnollisten keskustelujen ja poliittisten väittelyiden paikka. Se rakennettiin 100-luvulla eaa. Rakennus oli ulkoisesti neliönmuotoinen ja kooltaan 20 × 20 metriä, mutta sisäpuolelta se oli pyöreä ja varustettu portailla.

Forumin eteläpäässä oli pylväskäytävä sekä suorakaiteen muotoinen basilika, jonka koko oli 53,2 × 23,4 metriä. Sen pohjoissivulla eli forumin puolella oli pääsisäänkäynti ja kaksi sivusisäänkäyntiä.

pienoiskuva|vasen|pysty|Herculeen patsas Herakles Epitrapezios. Abruzzon kansallismuseo.
Herculeen temppeli

Herculeelle eli kreikkalaisittain Herakleelle omistettu pyhä alue koostui noin 80 metriä pitkästä pihasta, joka oli päällystetty kivilaatoilla ja jota reunustivat pylväskäytävät. Sen päässä oli pieni cellasta koostunut pyhäkkö. Sen sisältä on löydetty puolijumalan patsas, joka tunnetaan nimellä Herakles Epitrapezios.

Apollon temppeli

Apollolle omistettu temppeli sijaitsi nykyisellä Colle di San Pietrolla. Se ajoitetaan 200–100-luvuille eaa. ja oli omistettu kahdelle jumaluudelle, joista toinen oli temppelin muurista löydetyn omistuskirjoituksen mukaan Apollo. Temppeli oli itaalista tyyppiä. Nykyisin sen säilyneet osat ovat osa romaanista Pyhän Pietarin (San Pietro) kirkkoa, joka puolestaan on osa entistä benediktiiniläisluostaria.

Amfiteatteri

Amfiteatteri sijaitsee nykyisen Colle di San Pietron rinteessä itään Apollon temppelistä. Se rakennettiin ensimmäisen vuosisadan jaa. alkupuolella. Amfiteatteri oli tyypillinen ellipsinmuotoinen rakennus, jonka ulommat halkaisijat ovat 95 ja 80 metriä ja sisemmät eli areenan halkaisijat 69 ja 40 metriä. Amfiteatterille johti kaksi porttia, joista pohjoinen oli kaupunkiin päin. Etelässä amfiteatteri oli rakennettu kiinni kaupunginmuuriin, ja etelänpuoleinen portti toimi samalla muurin porttina.

pienoiskuva|Alba Fucensin amfiteatterin jäännökset.
Pohjoisportin kaaressa on piirtokirjoitus, joka kertoo, että rakennuksen lahjoitti testamentillaan Albasta kotoisin ollut Nevius Sutorious Macronius. Kaupunginportin vasemmalta puolelta on löydetty huvila, jonka rakentaminen oli keskeytetty amfiteatterin tieltä. Huvila oli koristeltu lattiamosaiikein ja freskomaalauksin, jotka oli myöhemmin irrotettu.

Teatteri

Kaupungin roomalainen teatteri oli rakennettu nykyisen Colle di Pettorinon länsirinteeseen. Teatterin katsomon leveys oli 77 metriä ja orkhestran halkaisija 10 metriä. Nykyisin rakennuksesta erottuu vain muoto, sillä myöhempinä vuosisatoina sitä käytettiin kivilouhoksena ja se riisuttiin lähes täysin rakennuskivistä.

Muut rakennukset ja rakennelmat
pienoiskuva|Akveduktin jäännöksiä.

Pääkatujen varrella on jäänteitä liikehuoneista, joissa on ollut yhdenmukainen pohjaratkaisu. Kaupungin sivummista osista on löydetty ylellisiä asuintaloja, jotka on ollut koristeltu mosaiikeilla ja freskoilla.

Kaupungin pohjoisrinteellä levittäytyy suuri pylväskäytävän ympäröimä tasanne, joka päättyy eksedraan, ja tunnetaan Pohjoisterassina. Se oli rakennettu kahden kaupunginmuurin osan välille ja sijaitsee muurin Porta Massiman ja Porta Fellonican välillä, ja sinne kuljettiin cryptoporticuksen kautta. Kokonaisuus on ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. ja toimi todennäköisesti muun muassa campuksena. Tasanteen keskellä oli monumentaalipylväs.

Esinelöydöt

Tärkeimmät kaivauksissa löydetyt esineet, kuten Herakles Epitrapezios -patsas sekä Alban Venus, marmoriset rintakuvat, pronssiset pienoispatsaat ja piirtokirjoitukset, ovat Abruzzon kansallismuseossa (Museo Nazionale d'Abruzzo) Chietissä.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:L’Aquilan maakunta
Luokka:Regio IV Samniumin kaupungit