Hengellisiä harjoituksia

Hengellisiä harjoituksia () on jesuiittaveljeskunnan perustaja Ignatius Loyolan vuosina 1522–1548 kirjoittama teos. Sitä pidetään "jesuiittojen hengellisen kirjallisuuden klassisena dokumenttina",Kristinuskon historia 2000 : Uskonpuhdistuksesta nykyaikaan s. 43 mikä lisää teoksen merkittävyyttä. 

Teos on luonteeltaan hajanainen kokoelma ohjeita, periaatteita, huomautuksia ja katkelmallisia opetuksia. Se on tarkoitettu hengellisiä harjoituksia opettavan käsikirjaksi. Kirjan harjoitukset on jaettu neljälle viikolle ja sen täydennyksenä on joukko erilaisia sääntöjä. Harjoituksiin kuuluu rukousta, omantunnon tutkiskelua, mietiskelyä, kontemplaatiota jne. Loyolan saamat vaikutteet tulevat pääosin kahdelta taholta: Montserratin benediktiiniluostarin apotilta Garcia Jimenez de Cisnerosilta, jolta tulee harjoitusten perusajatus, kun taas melkein kaikki muu on peräisin Tuomas Kempiläiseltä. Kristuksen seuraamisessa maailmassa ei ole kyse kirkastetusta kunnian Kristuksesta, vaan alennetusta maanpäällisestä Jeesuksesta. Kyseessä on vanha kristillinen askeettinen harjoittautuminen, jonka taustana Uudessa testamentissa on esim. , mutta uutta on Ignatiuksen pedagoginen ote. Tähän kokonaisuuteen kuuluu 1. asteittain etenevä metodinen rukous, 2. retriitti eli vetäytyminen tietyksi ajaksi syrjäiseen paikkaan ja 3. harjoitusten "johtajan" käyttäminen. Ignatius puhuu vain harjoitusten "antajasta” ja "saajasta”. Harjoitusten antaja ei saa taivuttaa saajaa mihinkään, eikä hän saa yrittää vaikuttaa tähän älyllisesti eikä emotionaalisesti. Hän ei myöskään saa esitellä tälle omia uskonnollisia kokemuksiaan eikä teologisia näkemyksiään. "Harjoitusten antajan ei siten pidä kääntyä eikä taipua yhdelle eikä toiselle puolelle, vaan hänen tulee olla tasapainossa kuin vaaka ja antaa Luojan toimia välittömästi luodun kanssa ja luodun Luojansa ja Herransa kanssa”. Harjoituksiin kuuluu myös henkien erottaminen toisistaan () havaitsemalla niiden toiminta, tunnistamalla ne ja ottamalla itse kantaa niihin puolesta ja vastaan; tämä kaikki tapahtuu erittelemällä sielun hengellisiä liikahduksia ja käyttämällä tiettyjä kriteereitä. Havainnoinnissa ja tunnistamisessa edetään asteittain ja kohdistetaan tarkkaa huomiota vastakkaisiin vaikutuksiin, erityisesti "lohdutukseen” ja "lohduttomuuteen”, suhteessa ”alkuperusteeseen ja pohjaan”, ihmisen alkuperäiseen luomistarkoitukseen. Ignatius lienee tässä kohden saanut vaikutteita muun muassa Tuomas Kempiläiseltä (De imitatione Christi III, 54—55).

Teos sisältää paljon erilaisia jesuiittaveljeskuntaan liittyviä ohjeita ja toteamuksia: 

 Lähteet 

Viitteet


Aiheesta muualla
 Ignatius de Loyola: Hengellisiä harjoituksia; käännös ja kommentaari: Seppo A. Teinonen, STKS 128. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Sääntöjä henkien erottamiseksi Rakkauden tuska: Espanjan suuret mystikot. STKS 140, s. 162-164
 The Spiritual Exercises LibriVox-äänikirja 

Luokka:Kristillinen kirjallisuus
Luokka:Kristillinen mietiskely
Luokka:Espanjalaiset kirjat
Luokka:Ignatiaaninen spiritualiteetti
Luokka:1540-luvun kirjat