Lepinjärvi

Lepinjärvi () on Uudellamaalla Raaseporissa Karjaan keskustaajaman eteläpuolella sijaitseva järvi.

 Maantietoa 
Lepinjärvi on  pitkä,  leveä, ja sen pinta-ala on  eli . Se on muodostunut aiva Ensimmäisen Salpausselän alapuolelle ja eteläpuolelle. Se sijaitsee pienten kallioisten mäkien ympäröimänä savikkomaaston painaumassa. Mäkiä lukuun ottamatta maisema on peltomaata ja taajamaa. Salpausselän reunamuodostuma kohoaa lähes  korkeuteen ja kalliomäet 20– korkeuteen vedenpinnasta. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria.

Järven rantaviivan pituus on . Vaikka järven pohjoispuolella sijaitseekin satojen metrien etäisyydellä Karjaan keskustaajama asuinalueita, ei järven rannoilla ole paljon asutusta. Sen etelä-, luoteis- ja pohjoisrannat ovat asumattomia ja kaakkoisrannoilla on neljä kiinteästi asuttua tilaa. Niille tulee tiet yhdystieltä 1102, joka risteää pohjoisessa valtatien 25 kanssa.

 Luontoarvoja 
 Natura 2000-alue 
Lepinjärvi ja viereinen Lillträsket muodostavat ympäristöineen Natura 2000-hankkeen suojellun kohteen (FI0100011, , SAC/SPA), jolla on myös Ramsar-alueen status. Se kuuluu valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan. Läppträsket on erittäin rehevä ja se on lieju- ja savipohjainen järvi. Kasvillisuusvyöhykkeet ovat leveät ja järvi on sekä kasvillisuudeltaan että pesimälinnustoltaan arvokas järvi. Järvellä levähtää muuton aikana tuhansia vesilintuja, jotka ovat laskennoissa ryhmitelty 220 lintulajiin. Suojelun perusteena on yli 30 järvellä elävää lintulajia. Niihin kuuluvat esimerkiksi pikkulokki, luhtahuitti, ruisrääkkä, lapasorsa, heinätavi, pikkujoutsen, lapasotka ja punasotka. Järven erityislaji on hentonäkinruoho, joka edustaa Suomen läntisintä esiintymää. Muita erityisiä kasveja ovat hapsivita, hentovita, isolimaska, kapeaosmankäämi, kilpukka, litteävita, merihaura, merinäkinruoho, nevaimarre, pikkuvita, ristilimaska, tylppälehtivita ja varstasara. Järven rannalla sijaitsee kaksi lintutornia.

 Järven tila 
Lepinjärvi luokiteltiin vuonna 2008 ja 2013 ekologiseen luokkaan tyydyttävä. Vuonna 2019 sen biologiset tekijöiden luokka oli hyvä (kasvillisuus), fysikaalis-kemiallinen tila tyydyttävä, hydrologismorfologinen tila hyvä ja ekologinen tila tyydyttävä. ELY-keskuksen vuoden 2022 arvion mukaan järvi tulisi kunnostaa ja sen suunnittelu tulisi käynnistää.

 Vesistösuhteet 
Lepinjärvi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Raseborgs ån valuma-alueeseen (81.073) järvi kuuluu. Järven valuma-alueen pinta-ala on . Järveen laskee ojia Kurbymossenilta, Lammansmossenilta ja järveä ympäröiviltä pelloilta. Oxhagakärretin takana sijaitsee Lillträsket, josta on lyhyt oja Lepinjärveen. Järven laskujoki (oja) alkaa koillisrannasta, mistä joki virtaa Flyetin ja Kilamossenin kautta etelään päin. Siellä joen nimi on Kungsån ja alempana Finnån. Husqvarnträsketin jälkeen jokea kutsutaan Raaseporinjoeksi. Järven vedenpinnan korkeus on  mpy (N2000).

 Historiaa 
Seutu on asutettu jo kivikaudella, mihin on vaikuttanut Salpausselän helppo kulkureitti sisämaahan. Pronssi ja rautakaudella seutu oli tiheimmin asuttuja alueita Suomessa. Keskiajalla alue sijaitsi Uudenmaan keskushallinnon lähellä ja oli osa tärkeää laivareittiä Suomenlahdella ja siitä sisämaahan päin. Varsin lähellä toisiaan sijaitsevat kolme linnaakin. Asutuksen tärkeydestä järven ympäristössä viittaavat varhaisen ja keskisen rautakauden muinaisasutuksen jäänteet Stora Näsetillä ja Lilla Näsetillä. Lilla Näsetissä on muinainen kuppikallio, jota on käytetty uhripaikkana. Järven itärannalla sijaitsee Bocklintin linnavuori, itäpuolella Grabbackan, pohjoispuolella Haveråkersbergetin ja eteläpuolelle Sutarkullan linnavuori. Järven puolivälissä on ollut polttokenttäkalmisto. Kohteiden arkeologiset kaivaukset paljastivat Morbyn keramiikkaa ja peltoviljelystä todistavia auranjälkiä. Kosteikkokasveilla syötettyjen kotieläinten lantaa käytettiin pellon lannoittamiseen. Viljelyn ohella alueen asukkaat ovat keränneet luonnonkasveja, kuten pähkinää, mukulaleinikkiä ja katajaa.

Vuosina 1855–1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitetaan ”Lapp träsk”, mutta sen rannalla sijainneen neljän maatalon kylän nimi ”Läppby”. Länsipuolella sijaitsivat Domargårdin ja Degerbyn kartanot. Vuoden 1870 kartassa on järven nimi kirjoitettuna ä-kirjaimella eli ”Läpp träsk” ja samoin on vuoden 1920 julkaistussa kartassa. Siinä ovat kaikki järven rannat maatalousmaata lukuun ottamatta kaakkoispuolen metsäisiä mäkiä.

Vuonna 1947 julkaistussa Karjaan seudun taloudellisessa kartassa monet lounais- ja koillispään alueet ovat suomaasta niittymaiksi raivattua aluetta. Luoteispuolella kulki tie Salpausselällä ja järven rannat olivat peltomaata.Vuoden 1967 peruskartassa ovat entiset rantaniityt päästetty villiintymään. Karjaalla on Kilassa rakennettu asuinalue järven puolelle niin, että matkaa rantaan on noin . Seuraavassa vuoden 1982 kartassa on valtatien 25 linjaus piirretty näkyviin. Se kulkee kartassa aivan järven pohjoisrannan ja asuinalueen välistä. Järven ympäristö on säilyttänyt siitä asti pääpiirteensä melko samanlaisina.

 Katso myös 
 Luettelo Suomen Natura 2000-alueista

 Lähteet 

Luokka:Raaseporin järvet
Luokka:Suomen Ramsar-alueet
Luokka:Karjaa
Luokka:Raaseporin nähtävyydet
Luokka:Suomen luonnonnähtävyydet
Luokka:Uudenmaan luonnonsuojelualueet
Luokka:Raaseporinjoen vesistö