Al-Adiyat

Al-Adiyat (, ) on Koraanin 100. suura ja on mekkalainen tai medinalainen. Suura sisältää 11 jaetta.

 Suuran teksti 
Suura kuuluu Ahsen-Bören suomennoksen mukaan seuraavasti:Koraani, 1942
 Kautta korskuvien sotaratsujen,
 joiden kavioniskuista säkenöi tulta,
 jotka riuhtoutuvat hyökkäykseen aamulla,
 nostattavat tomupilven ilmaan
 ja syöksyvät sotalaumojen joukkoon,
 totisesti, ihminen on kiittämätön Herraansa kohtaan,
 hänen on itsensä myönnettävä se.
 Miten ahnaasti hän himoitseekaan maallista tavaraa!
 Eikö hän tiedä, että tulee hetki, jolloin kaikki haudoista herätetään,
 jolloin päivänvaloon tulee kaikki, mikä oli poven kätkössä.
 Sinä päivänä heidän Herransa totisesti tuomitsee heidät tietonsa mukaan.

 Sisällön tulkintaa 
pienoiskuva|Perinteisen tulkinnan mukaan suuran aloittava valaformula puhuu ratsuväen hyökkäyksestä. Toisen käännöksen mukaan puhutaan naisista, jotka aamulla tekevät hyvää muille sytyttämällä tulet.
Perinteisen käännöksen mukaan suura alkaa jakeissa 1–5 olevalla valaformulalla, jossa vannotaan sotaratsujen kautta. Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan useat varhaiset suurat alkavat tällaisella valalla, jossa vannotaan esimerkiksi vuoden tai vuorokaudenaikojen mukaan. Hämeen-Anttilan mukaan Koraanin valaformuloita on usein ilmaisujen epäselvyyden takia vaikea kääntää. Ne muistuttavat esi-islamilaisten ennustajien käyttämiä ilmaisuja.Hämeen-Anttila 2008, s. 142–143. Hänen mukaansa suura kuvaa pitkässä valaformulassa  beduiinien ratsuhyökkäystä aamunkoitteessa ja toteaa sitten, että ihminen on kiittämätön Herraansa kohtaan ja himoitsee maallista tavaraa. Sen jälkeen teksti muistuttaa Tuomiopäivästä ja Viimeisestä tuomiosta.Hämeen-Anttila 2008, s. 222.

Suuralle antaa arvovaltaisen tulkinnan al-Tabari 900-luvulla. Tabari 2017, 393–406.  Tulkinta on sama, jonka Hämeen-Anttila edellä esittää.

 Vaihtoehtoinen käännös 
Valaformulan käännösvaikeudet on yleisesti tunnustettu, ja eräät muslimitutkijat ovat pitäneet niitä todisteena Koraanin jumalallisesta alkuperästä.Younes 2014, s. 743. Günter Lüling  katsoo, että noin kolmannes Koraanista koostuu vanhoista arabikristillisistä hymneistä, ja tämä on yksi niistä. Muhammedin kuoleman jälkeen tekstiä editoitiin, jolloin sen merkitys muutettiin siten, että vanhan kristillisen sisällön tilalle saatiin islamilainen sisältö. Christoph Luxenberg on tehnyt Koraanista vastaavaa analyysia, joka tapahtuu siten, että tekstin kirjoitusmerkkeihin vasta paljon myöhemmin liitetyt pisteet poistetaan ja etsitään vaihtoehtoisia lukutapoja.   

Munther Yuounes on yrittänyt tavoittaa jakeiden 100:1–5 alkuperäisen merkityksen muuttamalla pisteiden paikkaa kolmessa merkissä ja korvaamalla hamzan madda -merkillä.Younes 2014, s. 745. Yuounesin  laatima vaihtoehtoinen käännös kuuluu:Ja ne (fem.), jotka lähtivät liikkeellä aamuvarhaisella ja sytyttivät tulen, jonka avulla he päättivät tehdä hyvän teon ulottaen sen ihmisjoukkoihin.Tässä tulkinnassa beduiinien ratsuhyökkäys katoaa, ja tilalle tulee rauhallisempi aihe. Hymnin alussa ylistettäisiin tällöin naisia, jotka aamulla sytyttävät tulen ja näin tekevät hyvän teon muille ihmisille. Younes pitää mahdollisena, että jos hänen tulkintansa on oikea, Muhammedin tekstiin tehty muutos olisi joko vahinko tai sitten Lülingin olettama tarkoituksellinen muutos tavoitteena antaa sille uutta islamilaista sisältöä.Younes 2014, s. 757–758

 Lähteet 


 Viitteet 

Luokka:Suurat