Kreikan kuningaskunta

Kreikan kuningaskunta () oli vuonna 1832 Lontoon konferenssissa perustettu valtio. Kreikka julistautui itsenäiseksi 7. toukokuuta 1832 käytyään vapaussotaa Turkin Osmanien valtakuntaa vastaan vuodesta 1829. Kreikan kuningaskunnan täysi itsenäisyys tunnustettiin kansainvälisesti Konstantinopolin rauhassa vuonna 1832. Sitä edelsi vapaussodasta seurannut lyhytaikainen tasavalta.

Vuoteen 1843 kuningas hallitsi yksinvaltiaana (absoluuttinen monarkia). Syyskuussa 1843 syntyi levottomuuksia, joiden rauhoittamiseksi kuningas Otto I suostui kutsumaan kaksikamariset valtiopäivät koolle ja hyväksymään maalle perustuslain.

Kuningaskuntana Kreikka oli vuoteen 1924, jolloin monarkia lakkautettiin vuoden 1924 kansanäänestyksellä, ja perustettiin toinen helleenien tasavalta. Kreikka palasi monarkiaan uudella vuoden 1935 kansanäänestyksellä ja uudelleen tasavallaksi sotilasjuntan aikana järjestetyllä vuoden 1974 kansanäänestyksellä.

 Kreikan kuninkaat 

Kreikan kuningaskuntaa hallitsi vuoteen 1862 baijerisperäinen Wittelsbachin hallitsijasuku ja sen jälkeen aina monarkian lakkauttamiseen saakka tanskalaisperäinen Glücksburgin hallitsijasuku.

 Otto I (kuninkaana 6. helmikuuta 1833 – 23. lokakuuta 1862)
 Yrjö I (30. maaliskuuta 1863 – 18. maaliskuuta 1913)
 Konstantin I (18. maaliskuuta 1913 – 11. kesäkuuta 1917 ja 19. joulukuuta 1920 – 27. syyskuuta 1922)
 Aleksanteri I (11. kesäkuuta 1917 – 25. lokakuuta 1920)
 Yrjö II (27. syyskuuta 1922 – 25. maaliskuuta 1924 ja 3. marraskuuta 1935 – 1. huhtikuuta 1947)
 Paul I (1. huhtikuuta 1947 – 6. maaliskuuta 1964)
 Konstantin II (6. maaliskuuta 1964 – 1. kesäkuuta 1973)

 Aiheesta muualla 
 Kuninkaita, kuninkaantekijöitä ja vallankumouksia Kreikassa 100 vuoden kuluessa, Hakkapeliitta, 21.1.1936, nro 3, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Euroopan entiset monarkiat
Kuningaskunta