Pyhän Eerikin legenda

Pyhän Eerikin legenda on 1200-luvun lopulla syntynyt latinankielinen teksti, joka on ainoa ensimmäisestä Suomeen tehdystä ristiretkestä suoranaisesti kertova lähde.

Legenda on kirjoitettu aikaisintaan 1270-luvun jälkipuoliskolla ja sen tarkoituksena oli Ruotsin kuningas Eerik Pyhän kanonisointi. Vanhin säilynyt legendan käsikirjoitus, Registrum Upsalense, on vuodelta 1344. Sitä säilytetään Ruotsin valtionarkistossa.

British Museumissa on toinen, huomattavasti lyhyempi versio legendasta kirjeen muodossa. Se on kirjoitettu Linköpingin hiippakunnassa. Standardilegenda kuvailee Eerikin elämää ja 50 ihmettä. Se on alkujaan Sigtunan dominikaanikonventin johtajan laatima. Hänestä tuli myöhemmin Västeråsin piispa Israel Erlandsson. Tämän tekstin on täytynyt valmistua viimeistään 1311, jolloin piispa kuoli. Pian tämän jälkeen, 1314, mainitaan ensimmäisen kerran Pyhän Eerikin kappeli Uppsalassa.

Pyhän Eerikin väkivaltainen kuolema
Eerik kuoli legendan mukaan 18. toukokuuta 1160. Päivä on hänen muistokseen edelleenkin Eerikin nimipäivä. Legenda, joka osoittaa Magnus Henrikssonin, tanskalaisen prinssin, Eerikin surmaajaksi, tai ainakin murhan tilaajaksi, kuvailee versiossaan kuolintapaa ja -paikkaa seuraavalla tavalla:

Lähteet



Viitteet

Luokka:Ruotsin historia
Luokka:Ruotsin kirjallisuus
Luokka:Ristiretket Suomeen