Marina Petrovna Romanova

Marina Petrovna Romanova (11. maaliskuuta 1892 Nizza, Ranskan kolmas tasavalta – 15. toukokuuta 1981 Six-Fours-les-Plages, Provence-Alpit-Riviera, Ranska) oli venäläinen ruhtinatar.  

 Suku 
Hän oli suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitš Romanovin ja montenegrolaisen prinsessa Militzan vanhin lapsi. Montenegron prinsessa Militza (Milica, Militša) Petrović-Njegoš (1866–1951) oli Montenegron kuningas Nikola I Petrović Njegošin ja kuningatar Milena Vukotićin tytär. 

Marina oli Nikolai I:n pojanpojantytär. Hänen arvonimensä oli Aleksanteri III:n vuonna 1885 antaman säädöksen mukaan Keisarilllisen veren ruhtinatar, eikä suuriruhtinatar.Sebag Montefiore, Simon: Kolmas näytös: Rappio. Kolmas kohtaus: Kolossi. Romanovit 1613–1918. WSOY, 2016. S. 578 alaviite ISBN 978-951-0-42550-3 Marinalla oli kolme sisarusta, joista nuorin kuoli lapsena. Marina vietti lapsuutensa Strelnassa sijaitsevassa Znamenkan kesäpalatsissa Pietarin lähellä. 

 Ruhtinas Roman Petrovitš Romanov (1896–1978)
 Ruhtinatar Nadežda Petrovna Romanova (1898–1988)
 Ruhtinatar Sofia Petrovna Romanova (1898 – kuoli alle vuoden ikäisenä)

 Elämäkerta 
Marina Petrovna oli lahjakas taiteilija. Hänen veljensä Roman muistelee: ”Jo lapsena Marinalla oli selvästi lahjoja piirtämiseen ja myöhemmin hän opiskeli maalaamista erittäin innokkaasti, ensin jaltalaisen opettajan ja sitten pietarilaisen professori Kordovskin johdolla. Jaltalainen piirtäjämestari Orlov opetti myös Nadeždaa ja minua. Hän oli loistava opettaja ja miellyttävä ihminen, ja me kaikki kolme olimme kiitollisia hänelle siitä, että hän herätti meissä kaikissa rakkauden piirtämiseen ja maalaamiseen. Kehittyessään edelleen Marina hämmästytti opettajansa paitsi teknisellä taituruudellaan myös innostavilla sommitelmillaan. Isäni, joka itse oli kovin kiinnostunut maalaamisesta, oli hyvin ilahtunut Marinan lahjakkuudesta.”

Suuriruhtinatar Maria Pavlovna kaavaili hänestä Pariisin kreivi Philippe d’Orléansin ja herttuatar Maria Isabel d’Orléans-Montpensierin nuorimman pojan, Montpensier'n herttua Ferdinand d'Orléansin (1884–1924) morsianta.

Ensimmäisen maailmansodan aikaan Marinan veli Roman palveli Kaukasian-joukoissa Trabzonin lähellä. Marina teki sairaanhoitotyötä samassa yksikössä. Heidän sisarensa Nadežda oli vielä liian nuori kouluttautuakseen sairaanhoitajaksi.

 Maanpako 
Helmikuussa 1918 kaikki vangitut keisariperheen jäsenet koottiin Marinan isän, suuriruhtinas Pjotrin Dulberin palatsiin Jaltalle. Heitä vartioineet Sevastopolin neuvoston miehet eivät saaneet ampua heitä ilman nimenomaista käskyä. Saksalaisten joukkojen lähestyessä Krimiä Jaltan neuvoston miehet päättivät kuitenkin ryhtyä toimeen. Kaikesta huolimatta kaikki Romanovit pelastuivat, sillä saksalaiset ehtivät paikalle ennen bolševikkeja. Hänen onnistui muiden sisarustensa tavoin paeta Venäjältä. 

Huhtikuussa 1919 hän pakeni vanhempiensa ja sisarensa perheen kanssa, leskikeisarinna Maria Fjodorovnan, isän veli Nikolai Nikolajevitšin ja tämän puoliso Anastasian sekä 50 muun Romanovin ja näiden seuralaisten kanssa Venäjältä huhtikuussa 1919 brittiläisellä sotalaiva HMS Marlborough’lla Mustanmeren poikki Maltalle ja sieltä Etelä-Ranskaan.Sebag Montefiore, Simon: Kolmas näytös: Rappio. Neljäs kohtaus: Venäjänmaan isäntä. Romanovit 1613–1918. WSOY, 2016. S. 800. 

Hän avioitui ruhtinas Aleksandr Nikolajevitš Golitsynin (1885–1973) kanssa vuonna 1927. Avioliitto oli lapseton. 

Ruhtinatar Marina Petrovna Romanova kuoli 89-vuotiaana 15. toukokuuta 1981 Six-Fours-les-Plages'ssa Rivieralla, Ranskassa.

 Viitteet 

Luokka:Romanov-suku
Luokka:Vuonna 1892 syntyneet
Luokka:Vuonna 1981 kuolleet