Hell (Venomin albumi)

Hell on brittiläisen black metal -yhtye Venomin 12. pitkäsoitto. Se julkaistiin maailmanlaajuisesti 9. kesäkuuta 2008, paitsi Yhdysvalloissa, jossa se julkaistiin päivää myöhemmin. Albumin on julkaissut Sanctuary Records, mutta Universal Records julkaisi siitä myös vinyylipainoksen. Normaalin vinyylin lisäksi siitä ilmestyi myös rajoitettu kuvavinyylipainos..

Albumi oli aluksi tarkoitus julkaista 26. toukokuuta ja päivää myöhemmin Yhdysvalloissa, mutta albumin julkaisu lykkääntyi parilla viikolla.

Hell modernisoi Venomin äänimaailmaa. Yhtyeen edellisellä albumilla Metal Blackilla äänenlaatu oli ollut tahallisen huono. Hell on viimeinen Venom-albumi, jolla soittaa rumpali Antony ”Antton” Lant. Tämän soitossa oli vaikutteita nu metalista, mikä kuului selvimmin juuri Hellillä. Myöhemmillä albumeillaan Venom palasi perinteiseen suurpiirteiseen tyyliinsä.

 Vastaanotto 

Hellin vastanotto vaihteli keskinkertaisesta kielteiseen. AllMusicin James Christopher Mongerin mielestä Hell ei ole ”nokkela, innovatiivinen eikä hienovarainen, mutta siihen voi taatusti luottaa”. Asemansa vakiinnuttaneiden black metal -veteraanien on Mongerin mielestä turha uudistua, tärkeää on, että Venom pysyy aktiivisena ja ”Motörheadin tavoin julkaisee saman albumin parin vuoden välein”.Monger, James Christopher: Venom: Hell. AllMusic. Viitattui 16.9.2021.  Metal Storm -sivustolla julkaistun arvion mukaan Venomia joko rakastaa tai vihaa, sillä yhtyeen julkaisujen laatu vaihtelee hurjasti. Hell ei arvostelun mukaan ole yhtyeen huonoin albumi, mutta se ei myöskään tarjoa mitään uutta niille, jotka tuntevat Venomin aiempaa tuotantoa. Varovaisia kehuja saa vauhdikas ja tarttuva avausraita ”Straight to Hell”.”Jeff”: 

Rumban arvion mukaan Venomin neljän ensimmäisen albumin vahvuudet — ”asenne ja pioneerin asema” — puuttuvat kokonaan ja tilalla on tyhjää uhoa: ”Keskitempoiset, black- ja thrash-metallille kumartavat biisit olisivat ihan hyviä, jos Hell olisi 14-vuotiaiden keravalaisten omakustanne. Kansien perusteella näin voisi hyvin ollakin. Hikisempää photoshop-hevitaidetta näkee lähinnä Sonata Arctican levyillä.” Imperiumin Janne Rintalan mukaan ”lähes tunti Helvetin tarjoamaa keskinkertaista vääntöä on liikaa ja turhauttavaa.” Levyllä on jokunen onnistunut kappale, mutta erityisesti albumin jälkipuolisko on täynnä ”täysin tyhjänpäiväistä tai korkeintaan keskinkertaista jyystöä. Yhdistämällä edellisen levyn Metal Blackin hyvin harvat hyvät hetket Hellin parhaimpien kanssa oltaisiin saatu runsas puolituntinen hyvää nyky-Venomia.”Rintala, Janne: 

Hellin jälkimaine on ollut kielteinen. Infernon Mikko Kuronen kirjoitti 2011, että varhainen Venom tuli tunnetuksi raa’asta soitosta ja äänimaailmasta. At War with Satanista lähtien ”Venom on itsekin lähtenyt mukaan soundi- ja taitokilpailuun. [– –] Kuuluvimmin Venomin muovisuus löi kasvoille muutama vuosi sitten ilmestyneellä, konseptia tahrineella, todella huonolla ja hengettömällä Hell-levyllä.” Imperiumin Aleksi Peura kuvaili 2017 Helliä ”susipaskaksi” albumiksi, joka lopullisesti vei hänen mielenkiintonsa Venomin uudempaan tuotantoon.Peura, Aleksi:  Loudwiren artikkeli vuodelta 2018 asetti Venomin albumit paremmuusjärjestykseen. Hell oli listalla viimeisenä. Arvostelija mainitsee ongelmina huonon kitara- ja laulusoundin, liian levottoman rumpujensoiton sekä surkean kappalemateriaalin.DeVita, Joe: 

 Kappaleet 















 Digipack-version bonuskappaleet 




 Kokoonpano 

 Cronos – laulu, basso
 Rage – kitara
 Antton – rummut

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 



Luokka:Vuoden 2008 albumit
Luokka:Venomin albumit