Åke Wahren

Åke Gustaf WahrenFinlands ridderskaps och adels kalender, 1956, sivut 508–510 (26. kesäkuuta 1893 Urjala – 13. lokakuuta 1976) oli suomalainen jääkärieversti ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat agronomi Axel Wahren ja Sigrid Wasastjerna. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Martha Degerholmin kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975

Opinnot
Wahren kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1911 ja liittyi Turkulaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi 2 vuotta Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa. Puolan armeijan ratsuväkikoulun hän suoritti vuosina 1921–1922.

Jääkäriaika
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 2. helmikuuta 1916, josta hän kumminkin pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäiväTykkimies 1960 s. 51 - 54.. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella. Hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hänet komennettiin Suomeen 7. etukomennuskunnan johtajana 12. tammikuuta 1918.

Suomen sisällissota
Katso myös: Suomen sisällissota
Wahren saapui 7. etukomennuskunnan kera Merenkurkun yli Vaasaan 2. helmikuuta 1918 ja hänet määrättiin 17. helmikuuta 1918 Järjestyslipustoon, josta vähän myöhemmin muodostettiin Uudenmaan rakuunarykmentti. Hän toimi aluksi rykmentin adjutanttina ja 25. huhtikuuta 1918 alkaen 3. eskadroonan päällikkönä. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Länkipohjassa, Tervaniemellä, Pälkäneellä, Evossa, Lammin-Syrjäntaan akselilla ja Koskella.

Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Wahren palveli Uudenmaan rakuunarykmentin 2. eskadroonan päällikkönä, josta hänet määrättiin 16. toukokuuta 1924 rykmentin talouspäälliköksi. Hänet siirrettiin 10. marraskuuta 1926 Helsingin suojeluskuntapiirin 1. sotilasohjaajaksi. Armeijasta hän erosi 31. elokuuta 1928. Upseeriuransa jälkeen hän toimi virkailijana Liittopankissa vuosina 1928–1930 ja sen jälkeen Valotorni-mainostoimiston johtajana Helsingissä.

Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan Wahren osallistui Kevyt osasto 3:n komentajana ja osallistui Summan taisteluihin. Välirauhan aikana hän toimi aluksi JR 7:n komentajana, josta hänet siirrettiin Päämajan Linnoitusosaston Liikekannallepanotoimiston päälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi Jatkosodan syttymiseen saakka, jolloin hänet määrättiin 7. Armeijakunnan huoltopäällikön apulaiseksi ja myöhemmin Ryhmä Oinosen huoltopäälliköksi. Vuonna 1941 hänet komennettiin Uudenmaan rakuunakykmentin virkaatekeväksi komentajaksi, josta hänet komennettiin viransijaiseksi Ratsuväkiprikaatin komentajalle. Hän hoitikin komentajan tehtäviä aina vuoteen 1943 saakka, jolloin hän siirtyi Ratsuväkikoulutuskeskuksen päälliköksi ja oli toimessa sodan loppuun saakka.

Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen Wahren palasi siviilitoimiin ja siirtyi Suomen Vartioimis- ja Sulkemis Oy:n toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä oli vuoteen 1957 saakka, jolloin siirtyi Siivouskeskus Oy:n toimitusjohtajaksi.

Luottamustoimet
Wahren toimi Suomen Kennelklubin puheenjohtajana vuosina 1945–1948.

 Lähteet 
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .
 E. Jernström, Jääkärit maailmansodassa, Sotateos oy, Helsinki 1933.
 Toim. L. Harvila, M. Alajoki, M. O. Rintanen ja M. Vanonen, Tykkimies 1960, Suomen kenttätykistön säätiön vuosikirja n:o 3, Kirjapaino Vaasa Oy, Vaasa 1960.

Viitteet

Luokka:Jääkärieverstit
Luokka:Vuonna 1893 syntyneet
Luokka:Vuonna 1976 kuolleet