Pohjoinen laivasto

Pohjoinen laivasto (, ”Punalippuinen pohjoinen laivasto”) on Venäjän laivaston osa, joka on operoinut pääasiassa Murmanskin alueelta ja Pohjoiselta jäämereltä käsin Skotlannin, Islannin ja Grönlannin välitse Atlantille ja Välimerelle. Sen päätukikohta on Severomorskissa. 

Vuonna 2021 Pohjoinen laivasto nostettiin asemaltaan yhdeksi Venäjän puolustuspiireistä, Pohjoisen laivaston sotilaspiiriksi (, suom. 'Pohjoisen laivaston strateginen komentoalue'; , lyhennys NFMD). Sotilaspiiristä käytetään myös nimitystä Pohjoinen sotilaspiiri (; myös muotoa  näkyy).  Sen vastuualueeksi tulivat Komin tasavalta, Arkangelin alue, Murmanskin alue, Nenetsia ja Pohjoisen jäämeren saaristo. Pohjoinen laivasto kuitenkin menetti sotilaspiirin asemansa vuonna 2024, jolloin Leningradin sotilaspiiri perustettiin uudelleen.

Pohjoinen laivasto perustettiin Neuvostoliiton laivaston osana 1937. Pohjoisen laivaston aluskantaan kuului Neuvostoliiton aikana enimmillään yli 200 erityyppistä sukellusvenettä aina pienistä diesel-sähkösukellusveneistä suuriin SSBN-luokan ydinsukellusvenisiin.

 Historia 
Laivaston synty liittyi Muurmannin rataan ja ensimmäisen maailmansodan aikaisiin Britannian ja Ranskan mittaviin puolustusvälinetoimituksiin Venäjälle, joiden tarkoituksena oli tukea Venäjän sotaponnisteluja pääasiassa Saksaa vastaan, jotta Ranskaan ja Britanniaan kohdistunut paine länsirintamalla olisi keventynyt. Venäjän keisarikunnan laivaston aluksia ohjattiin Murmanskiin suojaamaan puolustusvälinetoimituksia Saksan keisarikunnan laivastolta ja sen sukellusveneiden vastatoimilta Barentsinmerellä. Siksi perustettiin 19. kesäkuuta 1916 Jäämeren laivue (). Lokakuun vallankumouksen jälkeen Venäjän uudet johtajat yhdistivät sen maaliskuussa 1920 Venäjän Vienanmeren laivastoon ().

Itämereltä siirrettiin 1933 aluksia Kronstadtista Murmanskiin, jonne saapui 5. elokuuta kaksi hävittäjää, kaksi vartiovenettä ja kaksi sukellusvenettä. Näistä muodostettiin Pohjoinen laivue. Toisen erän hävittäjä, vartiovene, sukellusvene ja kaksi miinanraivaajaa saapuivat syyskuussa Sorokan satamaan Vienanmerelle. Poljarnyista tuli laivueen tukikohta 1935. Ensimmäinen erä laivueen lentokoneita saapui syyskuussa 1935 Murmanskiin. Laivue nimettiin 11. toukokuuta 1937 uudelleen Pohjoiseksi laivastoksi, kun oltiin organisoitu rannikko- ja ilmatorjuntatykistö, rakennettu lentokenttiä ja saatu uusia laivoja.

Talvisodan aikana 1939–1940 Pohjoinen laivasto saartoi Petsamon. Toisen maailmansodan aikana Murmanskin satama oli Neuvostoliiton ainut satama, joka Golfvirran ansiosta jäätymättömänä kykeni vastaanottamaan ympäri vuoden Lend-Lease-ohjelmaan perustuneita saattueita. Kesäkuussa 1941 laivastoon kuului kahdeksan hävittäjää, 15 sukellusvenettä, kaksi torpedovenettä, seitsemän vartiovenettä, kaksi miinanraivaajaa ja 116 lentokonetta. Suuren isänmaallisen sodan aikana 1941–1945 laivasto puolusti Kalastajasaarentoa, turvasi kauppareitit, tuki Neuvostoliiton 14. armeijan sivustaa, kuljetti merijalkaväkeä ja osallistui 1944 Petsamon–Kirkkoniemen operaatioon. Osa pohjoisen laivaston miehistä (10 000 miestä) osallistui myös maasotatoimiin.

Sodan aikana laivastoa vahvistettiin Kaspianmereltä ja Tyyneltämereltä. Myös Iso-Britannia varusti laivastoa omilla aluksillaan.

Kylmän sodan aika
Kylmän sodan aikana laivastolle muodostui erityinen strateginen arvo ydinsukellusveneiden tukikohtana, josta kyettiin lähettämään vastaiskuun kykeneviä ydinsukellusveneitä Yhdysvaltain rannikolle Pohjois-Atlantin kautta Islannin molemmin puolin. Neuvostoliiton vastaiskuun kykenevät ydinohjukset sijoitettiin sukellusveneisiin Kuuban kriisin jälkeen, koska sen jälkeen ei ollut sopimuksellisesti mahdollista sijoittaa ydinaseita maalle lähelle Yhdysvaltoja vastaiskun onnistumisen varmistamiseksi. Muurmannin tukikohdat synnyttivät Neuvostoliitolle intressin suojata Murmanskin alue ja toisaalta Natolle intressin estää Neuvostoliiton suojaus ja mahdollinen läpimurto Pohjois- ja Keski-Norjaan.

Laivastotukikohtia

Buhta Olenja (Бухта Олéнья), osa kokonaisuutta johon kuuluu myös Gadžijevo (entisiltä nimiltään Jagelnaja Guba, Skalisty  tai Murmansk-130).
Zapadnaja Litsa
Gremiha  (Ostrovnoi, Murmansk-140)
Severomorsk – päämaja
Vidjajevo

Telakoita
Murmansk: Zvjozdotška ФГУП «Центр Судоремонта «Звездочка»
Poljarnyi
Severomorsk: Rosljakovo
Snežnogorsk: SRZ Nerpa (Zvjozdotškan tytäryhtiö)
Zapadnaja Litsa: Malaja Lopatka

Kalustoa
Vuonna 2009 Venäjän pohjoisen laivastoon kuuluivat:Russia's Navy RIA Novostin tietokortti (2009) 
Pinta-alukset
 projekti 1143.5 lentotukialus Admiral Kuznetsov
 Kirov-luokan raskaat ydinkäyttöiset risteilijät Admiral Nahimov (huollossa) ja Pjotr Veliki
 Slava-luokan ohjusristeilijä Maršal Ustinov
 projekti 1155.1 sukellusveneentorjunta-alus Admiral Tšabanenko
 projekti 1155 sukellusveneentorjunta-alukset Admiral Kulakov (huollossa 1991–2009), Maršal Valilevski (reservissä), Severomorsk, Admiral Levtšenko, Admiral Harlamov
 Sovremennyi-luokan hävittäjät Gremjaštšyi (reservissä), Admiral Ušanov (huollossa)
 20 tykkivenettä ja miinaraivaajaa
 viisi maihinnousualusta
Sukellusveneet
 kolme Akula-luokan strategista ydinsukellusvenettä
 kuusi Delfin-luokan strategista ydinsukellusvenettä
 kaksi Kalmar (Delta III) -luokan strategista sukellusvenettä
 seitsemän Štšuka-B-luokan ydinsukellusvenettä
 kolme Barrakuda-luokan ydinsukellusvenettä
 viisi projekti 671RTMK:n ydinsukellusvenettä
 kolme projekti 949A:n ydinsukellusvenettä
 kaksi erikoistehtäviin suunniteltua ydinsukellusvenettä
 kahdeksan projekti 887:n dieselkäyttöistä sukellusvenettä

Pohjoisen laivaston lentotukikohtia
Kipelovon sotilaslentoasema
73. erillinen lentorykmentti – esikunta Kipelovon sotilaslentoasema (Fedotovo – Tupolev Tu-142MK, Tupolev Tu-142MR
Olenjan lentotukikohta
924. erillinen meritiedustelulentorykmentti – esikunta Olenja – Tupolev Tu-22M3
Severomorsk-1 -lentotukikohta
403. erillinen yhdistetty lentorykmentti – esikunta Severomorsk-1 – Antonov An-12, Antonov An-26, Iljušin Il-38, Tupolev Tu-134
830. erillinen laivaston sukellusvenetorjuntahelikopterirykmentti – esikunta Severomorsk-1 – Kamov Ka-27
Severomorsk-2:n sotilaslentoasema
Severomorsk-3 -lentotukikohta
279. laivaston hävittäjälentorykmentti – esikunta Severomorsk-3 – Suhoi Su-25UTG, Suhoi Su-33
Ostafjevon lentoasema, Moskova

Muuta
Pohjoisen laivaston ydinjätteiden tilaa on kritisoinut norjalainen ympäristöjärjestö Bellona, jonka venäläisiä avustajia on epäilty ja tuomittu vakoilusta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Severnyi flot Kommersant Vlast –lehden luettelo Pohjoisesta laivastosta (2008) 
The Russian Northern Fleet – Short version Ympäristöjärjestö Bellona. 
Pohjoisen laivaston aluksia Murmanskin alueen sivuston mukaan   (gov-murman.ru)

*
Luokka:Neuvostoliiton laivasto