Kansainvälinen humanitaarinen oikeus

Kansainvälinen humanitaarinen oikeus (ennen sodan oikeussäännöt) on yksi kansainvälisen oikeuden osa-alue, joka säätelee sodankäyntiä. Se säätelee sodassa tapahtuvaa voimankäyttöä ja sen rajoja, menetelmiä ja kohteita. Kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ulkopuolelle jää voimankäytön oikeutus ja voimankäyttöön ryhtymistä rajoittavat oikeussäännöt. Se siis säätelee vain jo alkanutta sodankäyntiä, ei sodankäynnin aloittamista. Pelkistäen se käsittelee valtioiden välisiä sotia ja vain vähäisessä määrin valtioiden sisäisiä sisällissotia tai näitä alempitasoisia väkivaltaisuuksia.Toisen maailmansodan jälkeen oikeudellisessa mielessä on käyty vain neljä sotaa: Israelin itsenäisyyssota, Kuuden päivän sota, Irakin–Iranin sota, Falklandin sota. (joskus mukaan luetaan myös Toinen Intian–Pakistanin sota) Oikeudellisessa mielessä kaikki muut sodat ovat olleet aseellisia selkkauksia. Tästä syystä Kansainvälinen humanitaarinen oikeus käsittelee "valtioiden välisiä aseellisia selkkauksia" ja "valtioiden sisäisiä aseellisia selkkauksia". Tässä artikkelissa käytetään kuitenkin aseellisen selkkauksen sijasta termiä sota (ja sisällissota) historiallisen vakiintuneisuuden, lyhyyden ja vakiintuneiden mielikuvien vuoksi.Takamaa, s. 61–72.

Kansainvälinen humanitaarinen oikeus jaetaan kahteen osaan: valtioiden välisten sotien oikeussäännöt ja valtion sisäisen sodan oikeussäännöt. On ehdotettu, että jaottelusta luovuttaisiin ja siirryttäisiin vain yhteen oikeussäännöstöön, mutta toistaiseksi tämä ei ole mahdollista kansainvälispoliittisista syistä. Kansainvälinen humanitaarinen oikeus määrittelee sodan oikeudellisessa mielessä, ja oikeudellisessa mielessä on olemassa vain yksi sodan muoto ja taso.

Humanitaarisen oikeuden perusedellytys on ollut vastapuolen tunnustaminen ihmisyhteisöksi. Sotaa ja konflikteja on pyritty säätelemään tuhansia vuosia muun muassa lainsäädännön, moraaliohjeiden, uskonnollisten määräysten ja ritarillisten käsitysten kautta. Oikeuden muotoutumiseen ovat vaikuttaneet myös esimerkiksi taloudelliset syyt, jolloin sodan vahingot ovat säilyneet vähäisempinäRosén, Parkkari: Sodan Lait: Käsikirja, WSOY 2004, s. 1–2..

Suomen Punaisen Ristin alaisuudessa kokoontuu humanitaarisen oikeuden vapaaehtoistoiminnan ryhmiä useilla paikkakunnilla Suomessa.

Humanitaarisen oikeuden käsite

Humanitaarisen oikeussäätelyn säännösryhmät:
 Henkilölliset  Säännökset asevoimista, humanitaarista suojaa nauttivista, siviilihenkilöistä. Ajalliset Humanitaarista oikeutta sovelletaan myös ennen sodankäyntiä ja sen jälkeen, toisin kuin sotatilalakeja. Välineelliset  Säännökset taistelumenetelmistä, taisteluvälineiden käyttörajoitukset. Alueelliset  Säännökset sotatoimialueesta sekä puolueettomuus alueista ja kansainvälisen huoltotoiminnan alueista. Selkkausten luonteen  Säännökset, jotka yhä enenevässä määrin suojaavat myös sisällissotia (vrt. valtioiden väliset). Humanitaarisen oikeuden valvonta   Säännökset, jotka liittyvät kansainväliseen rikosoikeuteen.

Humanitaarisen oikeuden lisäksi konflikteihin vaikutetaan seuraavilla kansainvälisen oikeuden sopimuksilla: 
 Ihmisoikeudet  ovat läheisesti humanitaarisen oikeuden kanssa vastaavia, mutta käsittelevät laajemmin valtion kansalaisia rauhanaikana Rauhan sopimukset velvoittavat valtioita selvittämään riitaisuudet rauhanomaisesti Väkivallan käyttökiellot  sisältyy nykyisin YK:n peruskirjaan, jolla rajoitetaan hyökkäysoikeutta valtioita vastaan Aseidenriisunta ja asevalvonta sopimukset, esimerkkinä Geneven kaasupöytäkirja 1925 Kansainvälinen rikosoikeus sopimukset, joita käytetään tehostamaan humanitaarista oikeutta Pakolaisoikeus  Kansainvälinen ympäristöoikeus   Valtion vastuuoikeus  Kansainvälinen ilmailuoikeus   Kansainvälinen merioikeus   Diplomatia   Avaruusoikeus  

Oikeuskäytäntö

Oikeuskäytäntöä suorittavat valtioiden omat tuomioistuimet, kansainvälisen oikeuden elimet, kansainvälinen rikostuomioistuin sekä YK:n turvallisuusneuvoston perustamat ad hoc -kansainväliset rikostuomioistuimet (esimerkiksi Jugoslavian ja Ruandan sotarikostuomioistuimet).

Yleiset oikeusperiaatteet

Oikeusperiaatteina
 laillinen oikeudenkäyntijärjestys
 syyttömyysolettama
 oikeus tulla tunnustetuksi henkilöksi myös vastapuolen sotilas- ja muiden viranomaisten taholta

Oikeuslähderyhmät

Ensisijaiset oikeuslähteet:
  Tärkeimmät sopimuksetTakamaa, s. 91–92.  Muita merkityksellisiä sopimuksia Kansainväliset valtiosopimukset Maasodankäyntiä rajoittava Haagin sopimus Geneven yleissopimus Konventionaalisten aseiden puitesopimus ENMOD-sopimusUnescon yleissopimus kulttuuriomaisuuden suojelemisesta sodassa   Pietarin julistus 11.12.1868 (räjähtävät luodit)Haagin julistus 29.7.1899 (hajoavat tai litistyvät luodit)Geneven protokolla 17.6.1925 (taistelukaasut)Lontoon sukellusvenesotaa rajoittava asiakirja 6.11.1936Bioasekonventio 10.4.1972Kemiallisten aseiden kieltosopimus 1997Ottawan sopimus (jalkaväkimiinat) Kansainvälinen tapaoikeus Kansainvälinen humanitaarinen tapaoikeus. Valtaosin humanitaarinen oikeus on ollut ns. kansainvälistä tapaoikeutta. Yleiset oikeusperiaatteet Sivistyskansojen tunnustamat oikeusperiaatteet (lähtökohtaisesti YK:n jäsenvaltioiden väestöt luetaan sivistyskansoihin).

Toissijaiset oikeuslähteet:
 Tuomioistuinten oikeuskäytäntö Oikeudelliset ratkaisut sekä kansainvälisten että valtionsisäisten tuomioistuinten ja muiden oikeudellisten elinten osalta. Tieteisoppi Eri maiden etevimpien tutkijoiden opit ovat aiemmin vaikuttaneet humanitaariseen oikeuteen. Esimerkiksi espanjalainen dominikaanimunkki Francisco de Vitoria (1492–1546) on vaikuttanut Amerikan alkuperäisasukkaiden asemaan.

Muita kansainvälisiä sopimuksia, jotka eivät yleensä ole oikeudellisesti sitovia. Asiakirjat sitovat sopijapuolia kuitenkin poliittisesti silloin, kun nämä ovat aktiivisesti osallistuneet niiden laadintaan.
 Soft Law -prosessit, kuten kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen päätöslauselmat, julistukset ja kannanotot
 ETYJ:n eli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön asiakirjat
 ammattiryhmien eettiset säännöt
 asiantuntijoiden kannanotot
 kansainvälisten kansalaisjärjestöjen (NGO) kannanotot, esimerkiksi Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansainvälisen konferenssin päätöslauselmat
 valtioiden yleiset käyttäytymissäännöt ja menettelytapaohjeet
 suomalaista sotilasta velvoittavat säännöt sekä vastaavat muiden maiden asiakirjat
 valtioiden yksipuoliset lupaukset, kuten lupautuminen tulitaukoon

Tärkeimmät periaatteet sotilaallisen toiminnan säätelyssä

 Mielivaltaisen toiminnan kielto Selkkausten osapuolet eivät saa toimia mielivaltaisesti. Humanitaarisessa oikeudessa on luvallista vedota sotilaallisten toimien välttämättömyyteen vain silloin, kun nämä on sopimusmääräyksillä nimenomaisesti ilmaistu. Siviili- ja sotilaskohteiden erottelu Periaatteen mukaan asevoimia saa kohdistaa ainoastaan sotilaskohteisiin. Ei-taistelevat, kuten haavoittuneet, eivät ole sotilaskohteita. Inhimillisyys Periaate velvoittaa lääkintä- ja avustustoimintaan puolueettomasti. Vangiksi otettuja taistelijoita on suojeltava kaikelta väkivallalta ja kidutukselta. Tarpeettoman kärsimyksen  ja liiallisten vammojen aiheuttamisen kielto Periaate kieltää tarpeetonta kärsimystä aiheuttavat aseet. Periaatteessa kaikki siviiliväestölle aiheutettu kärsimys on tarpeetonta. Periaatetta voidaan soveltaa myös ekologisten tuhojen välttämiseksi. Suhteellisuusperiaate Sotilaskohteiden iskujen saavutettavissa oleva hyöty ei saa olla epäsuhdassa siviiliväestölle aiheutuneisiin vahinkoihin. Petollisuuden kielto (salakavaluus) Periaate kieltää vastapuolen harhauttamista valheellisella lupauksella humanitaarisen oikeuden suojaan. Ympäristön suojelu Periaate kieltää sodankäynnin menetelmät, jotka voidaan olettaa aiheuttavan pitkäaikaista ja vakavaa vahinkoa luonnolliselle ympäristölle.

Katso myös
 Geneven sopimukset

Lähteet 

Rosen, G ja J. Parkkari: Sodan lait. Edita Prima 2004. 
Viitteet

Aiheesta muualla 

 Exploring Humanitarian Law Virtual Campus  - Teaching material on Humanitarian Law
 Suomen Punaisen Ristin kokoamaa perustietoa sodan oikeussäännöistä

Luokka:Sodan lait
Luokka:Kansainvälinen oikeus