Mohammad Baqir al-Sadr

Suurajatollah Mohammad Baqir al-Sadr (1. maaliskuuta 1935 Al-Kazimiyah, Irak – 9. huhtikuuta 1980), 
tavallisesti kutsuttu nimellä Al-sadr al-ayal, oli yksi tärkeimmistä 
muslimifilosofeista ja šiiojen Dawa-puolueen oppi-isä. Hänen merkittävin teoksensa on Iqtisaduna, joka luo perustan yhteiskunnan taloudesta islamilaisten periaatteiden mukaan. Toinen teos Falsafatuna on luonteeltaan Iqtisadunaa filosofisempi.

Muhammad Baqir al-Sadr varttui Najafin kaupungissa köyhässä perheessä isänsä kuoltua. Hän opiskeli uskonnollisissa seminaareissa ja alkoi opettaa 25-vuotiaana. Hän tuli pian tunnetuksi šiia-ajattelijaksi luentojensa ja kirjoitustensa takia. Ensimmäisissä kirjoituksissaan hän kritisoi marxilaisuutta ja luonnosteli uutta, vaihtoehtoista islamilaista hallintomallia. 

Vuonna 1977 Najifin mellakoiden aikana Muhammad Baqir al-Sadr tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Kaksi vuotta myöhemmin vankeustuomio muutettiin kotiarestiksi. Vuonna 1980 Muhammad Baqir al-Sadr puolusti kirjoituksessaan ajatollah Khomeinia ja islamilaista vallankumousta. Tämän seurauksena hänet vangittiin uudelleen, kidutettiin ja teloitettiin. Teloituksen sanottiin olleen Saddam Husseinin vastaus varapresidentin murhaa suunnitelleille šiia-aktisivteille.

 Lähteet 

Luokka:Islamilaiset filosofit
Luokka:Irakilaiset ajatollahit
Luokka:Teloitetut
Luokka:Vuonna 1935 syntyneet
Luokka:Vuonna 1980 kuolleet