Veli-Matti Savinainen

Veli-Matti Savinainen (s. 5. tammikuuta 1986 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Turun Palloseurassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta hän on pelannut myös keskellä. Hän on voittanut kuusi Suomen-mestaruutta: Porin Ässissä vuonna 2013 sekä Tapparassa vuosina 2016, 2017, 2022, 2023 ja 2024. Savinainen voitti Tapparassa myös Mestarien liigan mestaruuden vuonna 2023. Suomen A-maajoukkueessa Savinainen on pelannut yhdet olympialaiset ja viidet MM-kilpailut. Savinainen voitti maailmanmestaruuden vuonna 2019 ja hopeaa vuonna 2014.

 Ura 
 Seuraura 
 Junioriura, Mestis ja siirtyminen Ässiin 
Savinainen aloitti jääkiekon kolmivuotiaana Espoon Kiekkoseurassa. Hän siirtyi kaudeksi 2001–2002 Espoo Bluesin C-nuoriin. Kauden 2002–2003 Savinainen oli kokonaan pelaamatta, kun häntä ei omien sanojensa mukaan kiinnostanut jääkiekko. Savinainen kertoi C Moren haastattelussa tammikuussa 2023 tehneensä talonmiehen töitä Helsingissä ja teini-iän muiden kiinnostuskohteiden vieneen häntä mennessään. Savinaisen mukaan hänen isänsä kuitenkin kehotti häntä yrittämään vielä jääkiekkoilua. Savinaisen perheen muutettua Karkkilaan hän siirtyi kaudeksi 2003–2004 Forssan Palloseuraan. Kaudeksi 2005–2006 hänet nostettiin FPS:n Mestis-joukkueeseen, jossa tulokaskausi toi 35 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6. Savinainen kuului joukkueen positiivimpiin yllättäjiin ja paikkasi kauden aikana myös FPS:n ykkösketjun poissaoloja. Hänen kevätkautensa jäi kuitenkin rikkonaiseksi varusmiespalveluksen takia. Toukokuussa 2006 Savinainen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Kaudella 2006–2007 Savinainen teki läpimurtonsa Mestiksessä; hän voitti FPS:n sisäisen piste -ja syöttöpörssin tehoilla 14+19=33. Joukkue putosi kauden päätteeksi Suomi-sarjaan ja Savinainen oli jo lopettamassa uraansa, mutta FPS:n päävalmentajana toiminut Karri Kivi houkutteli hänet kuitenkin Porin Ässiin, minne hän sai koesopimuksen toukokuussa 2007. Savinainen sai lokakuussa loppukauden 2007–2008 kattavan sopimuksen joukkueeseen. Hän teki liigadebyyttinsä Ässien kauden toisessa ottelussa 15. syyskuuta 2007 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Savinaisen liigauran avausmaali syntyi 6. lokakuuta 2007 KalPaa vastaan, jolloin hän teki myös kaksi syöttöpistettä. Savinainen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Hän teki 14 ensimmäisessä liigaottelussaan tehot 2+4=6, ja kuului syyskaudella Ässien positiivisimpiin yllättäjiin. Kokonaisuutena Savinaisen tulokaskausi SM-liigassa jäi kuitenkin varsin epätasaiseksi. Yhteensä hänen tulokaskautensa toi 48 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11. Savinainen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue KooKoossa lokakuussa 2007.

 Murtautuminen SM-liigan huipulle 2008–2013 
pienoiskuva|Savinainen vuonna 2009 Porin Ässien paidassa
Kaudella 2008–2009 Savinainen nousi Ässissä suurempaan rooliin ja teki 51 runkosarjaottelussa tehot 6+19=25. Hänen teholukemansa +10 oli joukkueen paras. Runkosarjan lopulla 21. helmikuuta 2009 HPK:n Janne Kolehmainen taklasi Savinaista avojäällä päähän. Savinainen sai tilanteessa aivoruhjeen ja lukuisia murtumia kasvoihinsa. Taklaus päätti Savinaisen kauden eikä hän pelannut enää liigakarsinnoissa. Kolehmainen sai ottelussa 2+2+10 minuutin jäähyn huitomisesta, väkivaltaisuudesta sekä käytösrangaistuksen. Savinaisen loukkaantumisesta huolimatta Kolehmainen sai vain yhden ottelun pelikiellon. Ennen loukkaantumistaan Savinainen teki samassa kuussa kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.

Savinaisen tehot jäivät kaudella 2009–2010 taas hieman vähemmälle, kun 50 runkosarjaottelussa syntyi vain 13 tehopistettä. Häntä haittasi myös käsivamma syyskaudella 2009. Saman vuoden joulukuussa Savinainen jatkoi sopimustaan kahdella vuodella. Hänen tehottomuutensa jatkui vielä alkukaudella 2010–2011, mutta kevätkaudella Savinainen nousi Ässien ykkösketjuun Matti Kuparisen ja Tommi Huhtalan vierelle. 1. maaliskuuta 2011 hän onnistui tekemään kypärätempun vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Savinainen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana.

Kaudella 2011–2012 Savinainen vakiinnutti paikkansa Ässien kärkiketjuissa. Hän oli 17 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Tehopisteitä Savinainen teki runkosarjassa kaikkiaan 31. Marraskuussa 2011 hän jatkoi sopimustaan kevääseen 2014. Kaudella 2012–2013 Savinainen nousi SM-liigan eliittiin. Hänen runkosarjansa jäi vain 46 ottelun mittaiseksi syyskaudella tulleen ylävartalovamman takia. Savinainen oli kuitenkin tehoilla 20+16=36 Ässien paras maalintekijä ja jakoi Stephen Dixonin lähdettyä joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Michael Ryanin kanssa. Hän teki SM-liigahistoriaa 22. huhtikuuta 2013 viidennessä loppuottelussa vieraissa Tapparaa vastaan ratkaistuaan kaikkien aikojen pisimmän loppuottelun tehtyään Ässien 1–2-voittomaalin kolmannessa jatkoerässä ajassa 108.59. Savinainen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Hän voitti loppuottelusarjan päätteeksi Suomen-mestaruuden.

 KHL-sopimus ja visiitti Ruotsissa 2013–2015 
Savinainen ei jatkanut Ässissä enää viimeistä sopimuskauttaan tehtyään kaksivuotisen sopimuksen KHL-seuraa Jugra Hanty-Mansijskin kanssa kesällä 2013. Hän sai mediahuomiota myös houkuteltuaan kaksi varastomiehinä työskentelevää kaveriaan; Jussin ja Juuson seurakseen Hanti-Mansijskiin. Hän lupasi maksaa heille kotitöistä kaksikon kuukausipalkkaa vastaavaa palkkaa. Savinainen teki kaudella 2013–2014 49 runkosarjaottelussa tehot 13+6=19, jotka riittivät Jugran sisäisen maalipörssin voittoon ja sisäisen pistepörssin kolmanteen sijaan. Heinäkuussa 2014 joukkue purki Savinaisen sopimuksen. Elokuussa hän teki kauden 2014–2015 kattavan sopimuksen Ruotsin SHL-liigassa pelaavan Leksandin kanssa. Savinainen ei kuitenkaan viihtynyt Leksandissa vaan jätti joukkueen marraskuussa 2014 ja siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella KHL-seura Torpedo Nižni Novgorodiin.

 Siirtyminen Tapparaan ja maalipörssin voitto 2015–2017 
Kaudeksi 2015–2016 Savinainen palasi Suomeen ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tapparaan. Joukkueessa pelasi hänelle Ässistä tuttu tutkapari Stephen Dixon. Kummankaan kausi ei edennyt heihin kohdistuneiden odotusten mukaisesti, eivätkä he ottaneet hyökkäävää roolia kärkiketjuista. Savinaisen kauteen mahtui myös noin kuukauden mittainen poissaolo joulukuussa 2015 tulleen luistimen viiltovamman vuoksi. Hän teki runkosarjassa lopulta 44 ottelussa 22 tehopistettä ja pudotuspeleissä 18 ottelussa neljä tehopistettä. Hän voitti kauden päätteeksi toisen Suomen-mestaruutensa.

Savinainen nimettiin kaudeksi 2016–2017 Tapparan varakapteeniksi. Hän nosti tasoaan reilusti edellisestä kaudesta ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 30+26=56. Savinainen voitti koko SM-liigan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Henrik Haapala. Savinainen palkittiin maalipörssin voitosta kauden päätteeksi Aarne Honkavaara -palkinnolla. Savinainen jakoi pudotuspeleissä Tapparan sisäisen pistepörssin voiton Valtteri Kemiläisen kanssa tehoilla 5+6=11. Savinainen voitti kauden päätteeksi kolmannen ja toisen perättäisen Suomen-mestaruuden ja hänet äänestettiin SM-liigan tähdistökentälliseen.

 Paluu KHL:ään 2017–2022 
Kaudeksi 2017–2018 Savinainen palasi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Jugra Hanty-Mansijskiin. Hänen kautensa osoittautui pettymykseksi sekä henkilökohtaisella että joukkueen tasolla. Savinaisen tehot 9+8=17 riittivät kuitenkin Jugran sisäisen pistepörssin kolmanteen sijaan.

Savinainen siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisseura Kunlun Red Stariin. Joukkuetta valmensi hänelle Tapparasta tuttu Jussi Tapola. Kaudeksi 2019–2020 Savinainen siirtyi jatkamaan KHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Jokereihin. Hän teki KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+13=24. Puolivälierissä Savinainen oli kolmella osumallaan joukkueen paras maalintekijä Nicklas Jensenin ja Antti Pihlströmin kanssa. Kaudella 2020–2021 hän oli 14 osumallaan Jokereiden kolmanneksi paras maalintekijä. Elokuussa 2021 Savinainen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Kaudella 2021–2022 Savinainen teki 45 ottelussa viisi maalia ja 12 tehopistettä, kunnes helmikuussa 2022 Jokerit purki Savinaisen ja muiden pelaajien sopimukset Jokereiden kauden päätyttyä ennenaikaisesti Venäjän ja Ukrainan sodan vuoksi.

 Paluu Tapparaan ja triplamestaruus 2022–2025 
Savinainen palasi heti Jokerit-sopimuksensa rauettua loppukauden 2021–2022 kattavalla sopimuksella Tapparan SM-liigajoukkueeseen. Savinainen liittyi joukkueeseen Mestarien liigan loppuotteluun Rögleä vastaan, joka päättyi Tapparan 2–1-tappioon. SM-liigan pudotuspeleissä hän jakoi kahdeksalla osumallaan koko maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Joona Luodon ja TPS:n Mikael Pyyhtiän kanssa. Savinaisen maaleista peräti kolme oli voittomaaleja, joita hän teki eniten koko liigassa. Viidennessä välieräottelussa 14. huhtikuuta 2022 KooKoota vastaan Savinaisen alivoimalla syntynyt osuma jäi Tapparan 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle loppuottelupaikan. Hän voitti kauden päätteeksi jälleen Suomen-mestaruuden. Toukokuussa 2022 Savinainen teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Kaudella 2022–2023 Savinainen oli tehoilla 17+27=44 Tapparan toiseksi paras pistemies Jori Lehterän jälkeen ja hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Petteri Puhakan kanssa edellään Niko Ojamäki. Mestarien liigan loppuottelussa 18. helmikuuta 2023 vierassa ruotsalaista Luulajaa vastaan hän sai kakkossyöttöpisteen Jori Lehterän tekemään 0–3-johtomaaliin, joka jäi lopulta Tapparan 2–3-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi, joka ratkaisi joukkueelle CHL:n mestaruuden. SM-liigan pudotuspeleissä Savinainen jakoi tehoilla 7+7=14 koko sarjan pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Waltteri Merelän ja Pelicansin Iikka Kangasniemen kanssa edellään joukkuetoveri Jori Lehterä sekä maalipörssin toisen sijan HIFK:n Iiro Pakarisen kanssa edellään vain Merelä. Savinaisen maaleista kolme oli voittomaaleja, joista kaksi syntyi loppuottelusarjassa Pelicansia vastaan. Viidennessä loppuottelussa 27. huhtikuuta 2023 Savinainen teki Tapparan 4–4-tasoitusmaalin vain sekunti ennen varsinaisen peliajan päättymistä, kun Tappara haki tasoitusta ilman maalivahtia. Hänen osumansa hyväksyttiin videotarkistuksen päätteeksi. Tappara voitti lopulta Suomen-mestaruuden, kun Marcus Davidsson teki 5–4-voittomaalin ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 68.57. Esa Pirnes valitsi Savinaisen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Mestaruus oli hänelle jo viides SM-liigassa. Hänet palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Jari Kurri -palkinnolla ja äänestettiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Toukokuussa 2023 Savinainen teki seuran kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.

Kausi 2023–2024 oli Savinaiselta rikkonainen ja hän pelasi runkosarjassa vain 23 ottelua, joissa hän teki kuitenkin kahdeksan maalia ja yhteensä 19 tehopistettä. Marraskuussa 2023 Savinainen joutui kahdeksaksi viikoksi sivuun, kun TPS:n Sisu-Petteri Lehtonen osui häntä polveen. Savinainen palasi kaukaloihin tammikuussa 2024, kunnes hän loukkasi saman polvensa uudestaan aloitustilanteessa. Savinainen oli yli kuukauden sivussa ja palasi kaukaloihin maaliskuussa. Pudotuspeleissä hän teki 15 otteluun neljä maalia ja yhteensä 11 tehopistettä. Savinainen onnistui maalinteossa kahdessa ensimmäisessä loppuottelussa. Kun edellisen kauden loppuottelut lasketaan mukaan, hänestä tuli SM-liigan historian ensimmäinen viidessä peräkkäisessä loppuottelussa maalinteossa onnistunut pelaaja. Savinainen ohitti tilastossa neljässä peräkkäisessä ottelussa maalinteossa onnistuneet Matti Hagmanin (HIFK 1983), Petri Variksen (Jokerit 1997) ja Vladimír Machuldan (Kärpät 2004). Kauden päätteeksi hän voitti jo kuudennen Suomen-mestaruutensa, ja kolmannen perättäisensä Tapparassa. Huhtikuussa 2024 Savinainen teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kausi 2024–2025 jäi Savinaisen viimeiseksi Tapparassa. Hän teki 47 runkosarjaottelussa 10 maalia ja 23 tehopistettä, ja pudotuspeleissä yhden maalin. Kauden päätyttyä Tappara ilmoitti Savinaisen jättävän seuran.

 TPS 2025– 
Kaudeksi 2025–2026 Savinainen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan.

 Maajoukkueura 

Savinainen edusti Suomea Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän oli myös nimettynä joukkueen varapelaajaksi Pekingin olympiakisoihin 2022. Savinainen pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2014, 2017, 2018 ja 2019, joista vuoden 2019 turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja vuoden 2014 turnaus hopeaan. Vuoden 2017 turnauksessa hän oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 3+4=7. Valmennus valitsi Savinaisen Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Sloveniaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2019 turnauksessa Savinainen toimi Suomen varakapteenina.

Savinainen on pelannut yhteensä 105 A-maaottelua tehopistein 25+22=47.Tilanne 10.11.2024 Hän sai A-maajoukkueeseen ensituntumaa keväällä 2012 liityttyään Suomen ensimmäisen viikon MM-leiriryhmään Mikael Granlundin tilalle. Savinainen teki A-maajoukkuedebyyttinsä 4. huhtikuuta 2012 Rapperswilissä pelatussa Euro Hockey Challengen ottelussa Sveitsiä vastaan. Hänet merkittiin heti Suomen ykkösketjun vasempaan laitaan Mika Pyörälän ja Jesse Joensuun viereen. Savinaisen ensimmäinen maajoukkuemaali syntyi toisessa Sveitsiä vastaan pelatussa ottelussa Arosassa 6. huhtikuuta 2012. Savinainen putosi lopulta viimeisten joukossa Suomen lopullisesta MM-kisajoukkueesta. Hän joutui viime hetkellä ulos myös vuoden 2021 kisajoukkueesta, kun Savinainen ei toipunut odotetusti KHL-kauden jälkeisestä leikkauksesta.

 Pelityyli 
Elite Prospects-sivuston Ulf Anderssonin vuonna 2011 tekemän analyysin mukaan Savinainen on taitava kahden suunnan hyökkääjä, joka omaa hyvän kiekkokontrollin, mutta pitää ajoittain kiekkoa liian kauan. 

Jatkoaika.com-verkkolehden mukaan Savinainen on asennepelaaja, joka kykenee myös hyvään kiekolliseen peliin. Jatkoajan mukaan hän suojaa hyvin kiekkoa ja hänellä on erityisosaamista myös alivoimapelissä. Jatkoajan mukaan Savinainen on monikäyttöisyytensä ansiosta arvokas pelaaja, joka pystyy pelaamaan sentterinäkin, eikä hän ymmärrä, mitä tarkoittaa periksiantaminen. Jatkoajan mukaan Savinainen ajautuu toisinaan pelin ulkopuolelle ja katoaa näkymättömiin. Hän ottaa kovan pelin ja luonteen myötä myös turhia jäähyjä. Savinainen on tunnettu myös vastustajien ärsyttämisestä.

 Muuta 
Savinainen on pelannut myös rullakiekon SM-liigaa Pahalammen joukkueessa.Veli-Matti Savinainen #19 | Pahalampi Hockey Inline Tampere 

Savinainen harrasti 15-vuotiaaksi asti jalkapalloa. Hän yritti omien sanojensa mukaan myös tehdä 14–15-vuotiaana rap-musiikkia, jolloin Savinainen käytti epävirallisesti artistinimeä MC Waterdoctor.

Savinainen sai vuonna 2013 sakkorangaistuksen maaliskuussa 2012 tapahtuneesta pahoinpitelystä.

Kesäkuussa 2018 Savinaisen tiedotettiin aloittavan osakkaana tuolloin Suomi-sarjassa pelanneen Kiekko-Espoon organisaatiossa.

 Tilastot 
 2005–2006  FPS  Mestis  35  3  3  6  20  –  –  –  –  – 2006–2007  FPS  Mestis  44  14  19  33  60  –  –  –  –  – 2007–2008  Ässät  SM-liiga  48  4  7  11  52  –  –  –  –  –   KooKoo  Mestis  2  1  1  2  2  –  –  –  –  – 2008–2009  Ässät  SM-liiga  51  6  19  25  18  –  –  –  –  – 2009–2010  Ässät  SM-liiga  50  6  7  13  48  –  –  –  –  – 2010–2011  Ässät  SM-liiga  55  9  13  22  34  6  0  3  3  0 2011–2012  Ässät  SM-liiga  60  17  14  31  67  4  1  1  2  2 2012–2013  Ässät  SM-liiga  46  20  16  36  43  16  4  5  9  10        MM  10  3  1  4  4 2013–2014  Jugra Hanty-Mansijsk  KHL  49  13  6  19  54  –  –  –  –  –        MM  7  0  0  0  2 2014–2015  Leksands IF  SHL  24  5  5  10  12  –  –  –  –  –   Torpedo Nižni Novgorod  KHL  25  2  3  5  4  4  0  0  0  10 2015–2016  Tappara  SM-liiga  44  7  15  22  18  18  2  2  4  28  2016–2017  Tappara (A)  SM-liiga  55  30  26  56  36  17  5  6  11  30        MM  10  3  4  7  4 2017–2018  Jugra Hanty-Mansijsk  KHL  50  9  8  17  14  –  –  –  –  –        OK  5  1  1  2  2                                 MM  8  4  4  8  6 2018–2019  Kunlun Red Star  KHL  37  9  9  18  45  –  –  –  –  –        MM  10  0  5  5  0 2019–2020  Jokerit  KHL  44  11  13  24  27  6  3  0  3  6  2020–2021  Jokerit  KHL  52  14  10  24  58  4  0  0  0  2  2021–2022  Jokerit  KHL  45  5  7  12  23  –  –  –  –  –   Tappara  SM-liiga  8  3  0  3  29  15  8  2  10  2  2022–2023  Tappara  SM-liiga  54  17  27  44  30  14  7  7  14  12   2023–2024  Tappara  SM-liiga  23  8  11  19  8  15  4  7  11  37  2024–2025  Tappara  SM-liiga  47  10  13  23  46  5  1  0  1  6 12 kautta  yhteensä  SM-liiga  541  137  168  305  429  110  32  33  65  125 7 kautta  yhteensä  KHL  302  63  56  119  221  16  3  0  3  12 1 kausi  yhteensä  SHL  24  5  5  10  12  –  –  –  –  – 3 kautta  yhteensä  Mestis  81  18  23  41  82  –  –  –  –  –

 Lähteet 

 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Suomalaiset rullakiekkoilijat
Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit
Luokka:Aarne Honkavaara -palkinnon voittajat
Luokka:Jari Kurri -palkinnon voittajat
Luokka:Vuonna 1986 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit