Knuut VI

Knuut VI (tansk. Knud Valdemarsøn) ; (n. 1163– 12. marraskuuta 1202) eli Knuut Valdemarinpoika oli Tanskan kuningas vuosina 1182–1202. 

 Suku 
Hän oli Valdemar I:n ja kuningatar Sofia Minskiläisen vanhin poika. Hänen nuorempi veljensä oli Valdemar II. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista nuoremmat sisaret Ingeborg (1175–1236) avioitui Ranskan kuningas Filip II:n kanssa ja Rikissa (n. 1180–1220) avioitui Ruotsin kuningas Eerik X Knuutinpojan kanssa.

 Kuningas 
Isänsä kuoltua Knuut huudettiin kuninkaaksi Urnehovedin maakäräjillä ja sen jälkeen kaikilla muilla Tanskan maakäräjillä. Heti valtaan noustuaan hän joutui kohtaamaan talonpoikaiskapinan: Skånen talonpojat kieltäytyivät maksamasta piispa Absalonin vaatimia kymmenyksiä. He lähettivät puhemiehen uuden kuninkaan luo, mutta tämä kieltäytyi ottamasta lähettilästä vastaan ja uhkasi sotatoimilla. Ennen kuin kuningas sai joukkojaan liikkeelle, paikalliset ylimykset olivat jo lyöneet talonpojat verisessä taistelussa: kuningas saapui armeijoineen kurittamaan talonpoikia niin ankarasti, että piispa Absalon anoi heille armoa.

Fredrik I Barbarossa uhkaili Knuutia ja yritti alistaa tämän alamaisekseen, ja käski vasallinsa Pommerin ruhtinas Bogusław I:n valloittaa Tanskan usuttamalla tämän Tanskan vasallia, Rügenin Jaromiria vastaan. Valloitusretki epäonnistui surkeasti. Arkkipiispa Absalon tuhosi 465 Bogislavin 500 aluksesta Stralsundin taistelussa vuonna 1182. Tämä voitto johti kaksi vuotta myöhemmin kahden abodriitti-ruhtinas Niklotin ja Borwinin vapaaehtoiseen alistumiseen Tanskan kruunulle, minkä jälkeen suurin osa Abodrite-suvuista, jotka ulottuivat Travesta Warnowiin, mukaan lukien nykyinen Mecklenburg, jaettiin heidän keskensä. 

Knuutin vastaisku johti vuonna 1185 Bogusławin alistumaan puolestaan Knuutin vasalliksi. Knuut mainitaan uskonnolliseksi mieheksi, joka johti henkilökohtaisesti ristiretkeä pakanoiden asuttamalle Eestinmaalle vuonna 1197. Knuutin hallituskaudella Tanska laajeni lähes laajimmilleen.  

Hänen 20-vuotisen hallituskautensa aikana Tanska eteni tasaisesti Valdemar I:n hänelle osoittamaa suuruuden ja vaurauden polkua vahvistaen ja laajentaen valtaansa Pohjois-Itämeren rannikolla ja omaksuen yhä itsenäisemmän asenteen Saksaa kohtaan. 

Hän kuoli äkillisesti 40-vuotiaana marraskuussa 1202, eikä jättänyt jälkeensä yhtään lasta avioliitostaan vuonna 1177 Gertrud Baijerilaisen (1152/1155–1197) kanssa, joka oli Baijerin ja Saksin herttua Henrik Leijonan ja Clementia von Zähringenin tytär. Seuraajaksi nousi hänen nuorempi veljensä Valdemar II Sejr.

 Lähteet 

Luokka:Tanskan kuninkaat
Luokka:Vuonna 1163 syntyneet
Luokka:Vuonna 1202 kuolleet

hu:IV. Knut dán király