Lika

Lika on johonkin tarttunutta tai kerääntynyttä epäpuhdasta ainetta/epäpuhtaaksi tekevää ainetta. Lika alentaa pinnan käyttöarvoa, ulkonäköä, laatua, turvallisuutta ja hygieenisyyttä.

Tunnettu ja paljon siteerattu lian määritelmä on antropologi Mary Douglasin kirjasta Puhtaus ja vaara, jossa hän sanoo sitä alun perin lordi Chesterfieldin lausahdukseksi: ”Lika on materiaa väärässä paikassa.”

 Miten lika syntyy?   
pienoiskuva|Pölyinen CD-soitin
Likaa syntyy arkielämän seurauksena. Meistä jokaisesta irtoaa vaatepölyä, hilsettä, hiuksia, karvoja ja ihon rasvoja. Tuuletuksen ja ilmastoinnin mukana tulee pakokaasuja, teollisuuden päästöjä, kasvien ja hyönteisten osia.

 Lian ryhmittelytapoja 
Lika voidaan ryhmitellä esimerkiksi seuraaviin ryhmiin: koostumus, olomuoto, sähköisyys, kiinnittymistapa, liukoisuus, haitallisuus pinnoille, ihmisille tai tilan toiminnalle. 

 Liukoisuus  
Liukoisuus tarkoittaa veteen liukenevaa likaa ja liukenematonta likaa. Liukenematonta likaa on hiukkaslika, erilaiset rasvat, vaikeat tahrat, pieneliöt (homeet, bakteerit ym.). 

 Koostumus ja olomuoto 

Roska: sen pystyy käsin poistamaan.

Irtolika: ei ole kiinnittynyt eikä tarttunut pintaan.

Kuiva irtolika: raemaista, jauhemaista irtolikaa

Märkä irtolika: kostunut tai kastunut irtolika

Kiinnittynyt lika: kuivunutta tai nihkeää likaa joka on kiinnittynyt tai tunkeutunut pintaan.

Pinttynyt lika: tiukasti kiinnittynyt lika isolla alueella.

 Sähköistyvä lika  
Sähköistyvä lika voi kiinnittyä pintaan, jos pinnalla on vastakkainen sähköinen varaus.

 Haitallisuus 
Tilan käyttötarkoitus määrää, millaista likaa pinnoilla saa olla ja kuinka paljon. Joissakin tiloissa näkymättömänkin lian poistaminen on välttämätöntä, esimerkiksi sairaaloissa, elektroniikka- ja elintarviketeollisuudessa. Liasta ei saa olla haittaa laitoksen toiminnalle.

Lähteet

 Kirjallisuutta 

 Douglas, Mary 2000: Puhtaus ja vaara. Ritualistisen rajanvedon analyysi. Suomentaneet Virpi Blom ja Kaarina Hazard. Vastapaino, Tampere. [Purity and danger, 1966.] 


 Aiheesta muualla 

 Osmo Tammisalo: Inho on intuitiivista mikrobiologiaa. Vapaa ajattelija 1/2003.

Luokka:Hygienia