Montaillou

Montaillou on Etelä-Ranskassa Ariègen alueella sijaitseva vuoristokunta, jonka Emmanuel Le Roy Ladurien historiallinen tutkimus Montaillou – ranskalainen kylä 1294–1324 on nostanut kuuluisaksi. Tutkimus kertoo  inkvisition pöytäkirjojen pohjalta elämästä keskiajan Montailloussa. Montaillou joutui 1300-luvun alussa inkvisition huomion kohteeksi kataarilaisuutena tunnetun kerettiläisen liikkeen löydettyä kylästä yhden viimeisistä turvapaikoistaan.

Montailloun sijainti
Montaillou sijaitsee 1 300 metrin korkeudella merenpinnasta Pyreneitten vuoriston pohjoisrinteellä. Alueen ilmasto on korkeudesta johtuen melko viileää. Kesä saattaa olla lyhyempi kuin Suomessa ja talvi on kylmä ja luminen. Historiallisen tutkimuksen kohteena alueen tekee erityisen mielenkiintoiseksi sen sijainti rajaseudulla erilaisten kulttuurien kohtauspaikalla, Pyreneitten vuoristossa. Etelässä sijaitsee pieni Andorra sekä Espanjan Katalonia.

Historia
Montailloun sosiaalinen rakenne keskiajalla
Etelä-Espanja oli 1300-luvun alkaessa arabien hallinnassa. Ranskalaiset olivat pysäyttäneet muslimien etenemisen Pyreneille. Vaikeapääsyiset vuoret antoivat turvapaikan katolisen Ranskan kerettiläisille kataareille. Mountailloun vuoristokylän asukkaat koostuivat pientalollisista, paimenista, kauppiaista, linnanherrasta ja kirkkoherrasta. 

Suurin osa asukkaista oli kerettiläisiä. Katolisia sanottiin asuvan vain kahdessa talossa. Paimenet elivät paimentolaisten tavoin. He laidunsivat lammaslaumojaan kesällä Mountailloun ympäristössä ja talvella etelässä Katalonian alangoilla. Joillekin paimenille ammatti oli pakoa harhaoppisuus-syytteistä. He eivät uskaltaneet naida ja jäädä paikoilleen inkvisition pelosta. Kylässä oli kiertävä viinikauppias ja joskus saraseeni muslimi eksyi kylään myymään Afrikasta tuotettua sokeria. Muutoin kylä eli omaa melko eristäytynyttä elämäänsä korkealla vuoristossa.

Laidunvaellusten ja maanpakolaisuuden aikana solmittiin yhteyksiä Espanjan maureihin; islamilaisuuden ja bysanttilaisuuden vaikutukset säteilivät alueelle, joka avautui laajalti kohti Välimerta, sen pohjoisrannikon saaria, laaksoja ja niemiä. Mountailloun vuoristolaisille Pyreneet antoivat vapauden uskoa mihin halusivat. Ranskan puoleisista laaksoista kirkko oli kerettiläisyyden hävittänyt. Ylhäällä vuoristossa harhauskoisuutta ei pidetty vaarana katolisen kirkon mahdille, ja näin vuoristolaiset saattoivat itse valita mihin uskoa. Kerettiläisyys saattoi levitä vapaasti, kunnes Pamiersin hiippakunnan piispa Jacques Fournier päätti tehdä lopun "syntisestä elämästä". Tämä innokas piispa, josta myöhemmin tuli paavi Benedictus XII, käynnisti alueella inkvisition, jonka pöytäkirjoihin perustuu käsityksemme tuon ajan seksuaalikäyttäytymisestä Etelä-Ranskan vuoristolaiskylässä.

Seksuaalimoraali keskiaikaisessa Montailloussa
Katolisen inkvisition pöytäkirjoista paljastuu vuoristokylän asukkaitten "syntinen"  sukupuolimoraali. Inkvisition pöytäkirjat koostuvat harhauskoisen ja siveettömän elämän paljastuksista, ilmiannoista ja tunnustuksista. Siveetön elämä kuvaillaan useimmiten syntisenä seksuaalikäyttäytymisenä. Mikä on syntistä ja mikä siveellistä seksuaalikäyttäytymistä ei aina ollut kovin selvää tuon ajan ranskalaisessa maalaiskylässä. Asukkaat kertovat lapsenomaisella rehellisyydellä sukupuolielämästään ymmärtämättä syntiinlankeemustaan. Samalla paljastuu katolisten pappien kaksinaismoraali; saadakseen tunnustuksia he esiintyvät kyläläisille kerettiläisinä.

 Lähteet 
 Emmanuel Le Roy Ladurie (1984): Montaillou – ranskalainen kylä 1294–1324. Otava, Helsinki

Luokka:Ariègen kunnat
Luokka:Ranskan keskiaika
Luokka:Kristinusko Ranskassa
Luokka:Keskiajan tutkimus
Luokka:Inkvisitio
Luokka:Seksuaalisuus ja uskonto