Hans Henrik Stjernvall

Hans Henrik  Stjernvall (9. elokuuta 1769 Pälkäne – 4. huhtikuuta 1820 Mäntsälä) tuli Linnaisten kartanon omistajaksi aikanaan avioliiton  kautta. Mäntsälässä hän vaikutti monella teollisuuden alalla,Autio, s. 325 muun muassa perustamalla mailleen verkatehtaan ja olemalla osakkaana Sälinkään lasitehtaassa. Porvoon valtiopäivillä 1809 Stjernvall oli tärkeimpiin kuuluneen Siviili- ja talousvaliokunnan jäsen. 

Stjernvallin perhetausta
Hans Henrik Stjernvallin vanhemmat olivat everstiluutnantti Erik Johan Stjernvall (1724–1777) ja hänen Pommerin sodan aikana Stralsundissa vihitty vaimonsa Catharina Nonneman, Stralsundin raatikellarimestarin ja viinikauppiaan tytär.Elgenstierna 1932, s. 700

Stjernvallien aatelissuku oli muuttanut Ruotsista Suomeen Hans Henrikin isoisän Erikin tultua 1704 ensin opiskelemaan Turun yliopistoon. Naituaan 1711 varakkaan Naantalin pormestarin Jakob Hirvon Brita-tyttären sekä saatuaan 1727 paikan Turun hovioikeudessa perhe jäi pysyvästi Suomeen. Elgenstierna 1932, s. 699Lapsia oli kuitenkin paljon, eikä perintöä enää kolmannessa polvessa riittänyt kaikille: käytännössä Hans Henrik oli tyhjätasku tavatessaan ylijahtimestari Ekbladin ainoan tyttären ja perijän Anna Lovisa Ekbladin. Anna Lovisa oli saanut aikanaan harvinaisen vapaan kasvatuksen, johon kuului muun muassa lupa valita itse oma puolisonsa. Ekblad ja Stjernvall avioituivat 1792, ja näin Linnaisten kartano sai Stjernvallista uuden 23-vuotiaan isännän.

Isoisän Erik Stjernvallin äiti Magdalena Rudbeckia oli Västeråsin piispan Johannes Rudbeckiuksen tytär. Elgenstierna 1934, s. 674

 Teollista toimintaa 
Lasitehdas
1807 Stjernvall myi Sälingin kosken Henrik Johan Sohlbergille. Miehet anoivat 1814 yhdessä perustamislupaa Sälinkään lasitehtaan perustamiselle. Anomuksen mukaan ikkunalasista oli pulaa ja sitä oli jouduttu tuomaan Mäntsälään Viipurista ja Tallinnasta saakka. Innostus tehdashanketta kohtaan näyttää olleen suuri, sillä Sohlberg ja Stjernvall käynnistivät rakennustyöt samanaikaisesti lupahakemuksen kanssa. Ennen vuoden loppua kaksi suomalaissyntyistä lasinpuhaltajaa aloitti työt. Ennakkoluulotonta laajentumishalua kuvaa hyvin se, että jo parin vuoden kuluttua suomalaisten tilalle otettiin böömiläisiä lasinpuhaltajia. Toukokuussa 1816 senaatti myönsi perustamisluvan tehtaalle, jonka tuotanto oli jo täydessä käynnissä. Perustajat antoivat tehtaalle nimen Enigheten (yksimielisyys), mikä varsinkin tehtaan myöhemmässä vaiheessa 1830-luvulla oli varsin vähän omistajien suhteita kuvaava nimi.Hämäläinen 1993, s. 193

Lasitehdas vaati kalliita investointeja ja tuli lopulta omistajilleen niin kalliiksi, että he ryhtyivät jo 1817 etsimään tehtaalleen ostajaa. Samoihin aikoihin he panivat vireille suuren lainahakemuksen, ja vaikka laina myönnettiinkin, jatkoi erityisesti Stjernvall myyntitunnustelujaan aina kuolemaansa 1820 saakka. Tällöin hänen toisesta vaimostaan Frederikasta tuli tehtaan toinen omistaja.Hämäläinen 1993, s. 194

1822 tehtaan myynti onnistui, kun Johan Magnus Gottskalk osti sen. Alun perin Gottskalk osti tehtaan pojilleen Andersille ja Magnukselle, mutta hoitikin tehdasta itse vuoteen 1826 saakka, jolloin luovutti sen pojilleen. Silti puolet tehtaasta ja siihen kiinnitetyistä varoista pysyi vanhan Gottskalkin hallussa. Tämä järjestely johti siihen, että kun Gottskalk pian kuoli, hänen kuolinpesänsä joutui vararikkoon ja osuus Sälinkään tehtaasta tuli pakkohuutokaupattavaksi.Hämäläinen 1993, s. 196

Lasitehtaan omistuksesta jo kertaalleen luopunut leskirouva Stjernvall oli konkurssiin menneen tehdasosan päävelkoja, ja toisessa 1830 järjestetyssä pakkohuutokaupassa hänelle ei jäänyt muuta mahdollisuutta turvata saataviaan kuin huutaa myytävä osuus itselleen. Kauppasumma oli 1530 ruplaa.

Lasitehtaan toiminta pääsi näin jatkumaan, mutta Anders ja Magnus Gottskalk pyrkivät pitämään rouva Stjernvallin täysin syrjässä tehtaan asioista ja yrittivät jopa saattaa konkurssihuutokaupan laittomaksi. Stjernvall sai kuitenkin 1834 toisella yrittämällään tehdasosuuden privilegion itselleen. Tämän jälkeen alkoi yhteisymmärrys omistajien välillä jälleen toimia ja rouva Stjernvall alkoi saada osuuttaan voitoista. 1838 Gottskalkit ostivat Stjernvallien osuuden tehtaasta.Hämäläinen 1993, s. 197

Verkatehdas
1815 Hans Henrik Stjernvall anoi senaatilta lupaa perustaa kartanonsa maille verkatehtaan. Anomuksessa hän pyysi tehtaalleen samanlaisia toimintaedellytyksiä kuin muilla Suomen tehtailla on, ja lupasi puolestaan tuottaa ostettavaksi kaiken väristä verkaa entistä selvästi halvempaan hintaan. Senaatti myönsi luvan 14.5.1815.Hämäläinen 1993, s. 201

Syyt tehtaan perustamiseen jäävät arvailujen varaan. Ilmeisesti Stjernvallin kiinnostus teollista yrittämistä kohtaan ja toisaalta menneisyys upseerina saivat hänet aloittamaan hankkeen. Sotalaitos oli suuri veran ostaja. Mäntsälän kirkon arkistoissa on mainintoja tehtaan työläisistä, mutta itse tuotannon määrä on jäänyt hämäräksi Stjernvallin kuoltua hänen leskensä Fredrika vuokrasi tehtaan ruotsalaiselle F.W.Bengdsdorffille 300 hopearuplalla vuodessa. Tehdas oli ilmeisen elinvoimainen, sillä sen toiminta jatkui aina 1850-luvulle saakka.Hämäläinen 1993, s. 202

 Stjernvall valtiopäivämiehenä ja muu poliittinen toiminta 
Porvoon valtiopäivillä Mäntsälää edusti neljä aatelismiestä. Näistä näkyvimpiä olivat varamaaherra Carl Adolph Möllersvärd ja Hans Henrik Stjernvall.Hämäläinen 1993, s. 540

Vasta kun keisari oli lähtenyt juhlallisen alun jälkeen, alkoi varsinainen valtiopäivätyöskentely. Stjernvall oli aatelissäädyn valitsijamies sekä siviili- ja talousvaliokunnan jäsen.

Mäntsälän edustajat olivat kuin eri puusta veistetyt. 65-vuotias Möllersvärd edusti valtiopäiväkeskusteluissa yleensä varovaista ja lain muotoseikkoihin pidättyvää linjaa, kun taas 40-vuotias Stjernvall kuului yhdessä A. J.Jägerhornin, J. Tandefeltin ja A. Armfeltin kanssa radikaaliin vähemmistöön, joka katsoi uudistusten ajan koittaneeksi ja halusi laajentaa valtiopäivien erityisoikeutta ja päätäntävaltaa.Hämäläinen 1993, s. 541

Stjernvall esitti valtiopäivillä aatelissäädyn käsiteltäväksi kaikkiaan neljä muistiota. Ne koskivat paloavun järjestämistä, opettajien ja piirilääkäreiden palkkausta sekä sairaaloiden lisäämistä ja parantamista, venäläisen setelirahan käyttöä maksujen kannossa sekä venäläisen setelirahan pysyvää kurssia. Koulutusasiassa Stjernvall esitti alkeiskoulun perustamista Suomen jokaiseen kuntaan.Pohjolan-Pihonen, s. 182Aatelissäädyn varovainen enemmistö kieltäytyi kaikissa tapauksissa hyväksymästä hänen ehdotuksiaan.Pohjolan-Pihonen, s. 183

Vuoden 1807 pitäjäkokouksessa ehdotettiin Mäntsälän oman käräjäpiirin perustamista, jolla olisi korvattu vanha oikeudellisesti epäyhtenäinen hallintopitäjäjako. Kokouksessa Stjernvallin lisäksi vain talollinen Juho Hämäläinen kannatti ajatusta vedoten mm pitkiin käräjämatkoihin. Muut paikalla olleet vastustivat esitystä, koska muutos olisi edellyttänyt oman käräjätuvassa rakentamista tai vuokraamista.  Hämäläinen 1991, s. 349 Ehdotus oli kuitenkin järkevä, sillä samana vuonna pidetyt syyskäräjät pidettiin Porvoossa saakka. Uudistus astui voimaan vuonna 1874.Hämläinen 1991, s. 350

 Perhesuhteet 

Ensimmäinen puoliso 1792 Anna Lovisa Ekblad (1769–1808), ylijahtimestari Lars Ekbladin tytär.Hämäläinen 1991, s 472 Lapset:
 Henrik Gustav (1794–1831), majuri
 Carl Fredrik (1796–1796)
 Carlolina Fredrika (1799–1850)
 Erik Vilhelm (1802–)
 Claes Alfred (1803–1869), kenraalimajuri
 Lars Peter Johan (1807–1847), insinööri, jonka poika Karl Julius oli Julius Stjernvallin isä
Puoliso 2 1811 Fredrika Wilhelmina Charpentier (1782–1859), majuri Robert Gustaf Charpentierin ja Margareta Blomcreutzin tytär.Elgenstierna 1932, s. 703 Lapset:Elgenstierna 1932, s. 704
 Carl Fredrik (1813–1904), kenraali
 Adolf Albrekt (1815–1816)
 Henriette Charlotte Margareta Elisabet (1816–1884), 1. puoliso: Kruununvouti Fredrik Adolf Stjernvall. Heidän lapsensa oli Alfonsine Stjernvall, runoilija ja taidemaalari Lennart Forsténin vaimo. 2. puoliso: Orimattilan kappalainen Didrik Lönnroth. Heidän lapsiaan olivat sotarovasti Alfons Lönnroth sekä identtiset kaksoset Olga Forstén, o.s. Lönnroth sekä Alma Forstén, o.s. Lönnroth. Heistä kumpikin oli naimisissa em. runoilija ja taidemaalari Lennart Forsténin veljenpojan kanssa.
 Gustava Antoinetta Lovisa (1818–1898)
 Knut Adolf Ludvig (1819–1899)

 Lähteet 








Luokka:Mäntsälän historia
Luokka:Suomalaiset aateliset
Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Luokka:Porvoon valtiopäivät
Luokka:Vuonna 1769 syntyneet
Luokka:Vuonna 1820 kuolleet