Ville Lajunen

Ville Ilmari Lajunenhttps://verokone.hs.fi/henkilo/1988Lajunen%20Ville%20Ilmari (s. 8. maaliskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Plzeňissa. Hän laukoo oikealta.

 Ura 
 Seuraura 
Lajunen on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin. Lajunen voitti kaudella 2005–2006 seuran A-nuorten sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia. Syyskuussa 2006 Lajunen teki Bluesin kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2006–2007 vielä suurimmaksi osaksi A-nuorissa. Lajunen oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Camilo Miettisen tehoilla 3+29=32, joilla hän voitti koko A-nuorten SM-liigan puolustajien syöttöpörssin sekä sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Jokereiden Vesa Kulmala. Lajunen voitti myös tehoilla 1+9=10 sarjan pudotuspelien puolustajien syöttöpörssin ja hän jakoi puolustajien pistepörssin voiton Pelicansin Mikko Kousan kanssa. Lajunen voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Mestiksessä, jossa Lajunen pelasi yhdeksän ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa ilman tehopisteitä. Hän debytoi myös Bluesin SM-liigajoukkueessa, jossa Lajunen pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 3. tammikuuta 2007 Oulun Kärppiä vastaan.

Heinäkuussa 2007 Lajusen sopimusta jatkettiin vuodella kevääseen 2009 saakka. Muutamaa päivää myöhemmin hänen uutisoitiin siirtyvän alustavasti koko kauden 2007–2008 kattavalla lainasopimuksella Mestis-joukkue KooKoohon yhdessä maalivahti Antti Härmän kanssa. Siirron taustalla oli kaksikon asepalvelus Karjalan prikaatissa. Lajunen pelasi KooKoossa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhteensä 27 runkosarjaottelua tehopistein 2+11=13. Hän palasi Bluesiin kuitenkin marraskuussa 2007, kun joukkue kärsi loukkaantumisista. Lajunen pelasi Bluesissa lopulta loppukauden ja hän teki 19 runkosarjaottelussa tehot 1+11=12. Lajunen teki liigauransa avausmaalin 24. tammikuuta 2008 kahden miehen ylivoimalla vieraissa Pelicansia vastaan. Pudotuspeleissä Lajunen teki yhdeksässä ottelussa yhden maalin. Hän pelasi Bluesin kaksi ensimmäistä pudotuspeliottelua, mutta Lajunen joutui niiden jälkeen tekemään kokoonpanossa tilaa Mikael Kurjelle. Hän palasi kokoonpanoon kuitenkin viidenteen välieräotteluun 31. maaliskuuta 2008 Jokereita vastaan, kun Dale Clarke joutui sivuun. Lajusen ylivoimalla syntynyt 2–0-johtomaali jäi lopulta Bluesin 5–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän voitti lopulta kauden päätteeksi SM-hopeaa. Huhtikuussa 2008 Lajunen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa.

Kausi 2008–2009 oli Lajuselle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa. Hän teki 45 runkosarjaottelussa tehot 8+11=19, joilla Lajunen oli Bluesin eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Dale Clarken kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös viisi ottelua Mestarien liigassa, jossa Lajunen oli tehoilla 1+3=4 Bluesin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Sami Ryhäsen jälkeen. Keväällä 2009 hän vahvisti myös Bluesin A-nuoria. Lajunen jakoi koko A-nuorten SM-liigan pudotuspelien tehotilaston voiton Ässien Tommi Taimen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.

Lajuselle nimettiin kaudeksi 2009–2010 Bluesin varakapteeniksi. Hän teki läpimurtonsa SM-liigan eliittiin tehtyään runkosarjassa tehot 5+33=38, joilla Lajunen voitti koko liigan puolustajien syöttöpörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi Ilveksen Markus Seikolan jälkeen. Hän oli Bluesin ainoa kauden kaikki 58 runkosarjaottelua pelannut pelaaja, mutta Lajuselta jäi kuitenkin pudotuspelien ensimmäinen kierros väliin sairastumisen vuoksi. Helmikuussa 2010 hän teki Bluesin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2010–2011 Lajunen teki runkosarjassa 24 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+7=10 Bluesin paras syöttäjä ja Lajunen jakoi koko liigan puolustajien syöttöpörssin sekä jakoi puolustajien pistepörssin voiton HIFK:n Toni Söderholmin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.

Alkukaudella 2011–2012 Lajunen teki Bluesissa 22 runkosarjaottelussa tehot 2+10=12, joilla hän johti pelipaikastaan huolimatta Bluesin sisäistä pistepörssiä, kunnes marraskuussa 2011 Lajunen siirtyi loppukauden mittaisella sopimuksella KHL-seura Metallurg Magnitogorskiin. Lajusen esitykset Magnitogorskissa jäivät lopulta varsin vaisuiksi; hän teki 15 runkosarjaottelussa vain yhden syöttöpisteen ja 12 pudotuspeliottelussa syntyi viisi syöttöpistettä. Lajunen ei enää jatkanut joukkueessa, vaan hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin Elitserieniin Färjestadin riveihin. Helmikuussa 2013 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kauden 2013–2014 päätteeksi Lajunen voitti SHL-hopeaa.

Kaudeksi 2014–2015 Lajunen siirtyi kaksivuotisella KHL-sopimuksella Jokereihin. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, kuten myös vuotta myöhemmin. Kaudeksi 2015–2016 Lajunen nimettiin Jokereiden varakapteeniksi. Helmikuussa 2016 hänet valittiin KHL:n viikon puolustajaksi. Huhtikuussa 2016 Lajunen solmi Jokereiden kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kymmenellä osumallaan.

Lajunen siirtyi kaudeksi 2017–2018 jatkamaan KHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Spartak Moskovaan. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+20=26. Kaudeksi 2018–2019 Lajunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisseura Kunlun Red Starin riveihin. Joukkuetta valmensi hänelle Suomen A-maajoukkueesta tuttu Jussi Tapola. Lajunen oli tehoilla 10+18=28 Kunlunin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Brandon Yipin jälkeen. Hän jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Ak Bars Kazanin Paul Postman kanssa. Kaudeksi 2019–2020 Lajunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan KHL-uraansa Vitjaz Podolskiin. Hän oli tehoilla 4+21=25 joukkueen neljänneksi paras pistemies.

Kauden 2020–2021 kynnyksellä, syyskuun 2020 lopulla Lajunen palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Joukkuetta valmensi hänelle Jokereista tuttu Raimo Helminen. Lajunen oli TPS:n tehokkain puolustaja tehoilla 9+19=28, joilla hän jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Jukurien Aleksandr Jakovenkon ja HIFK:n Mikko Kousan kanssa. Lajunen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kesäkuussa 2021 hän teki TPS:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Lajunen nimettiin kaudeksi 2021–2022 joukkueen varakapteeniksi. Hän voitti kauden päätteeksi taas SM-hopeaa.

Lajunen siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsiin. Hän oli tehoilla 10+35=45 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Tyson Spinkin jälkeen. Lajunen jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin voiton Kölner Haien Nick Bailenin kanssa, joka kuitenkin vei suuremman maalimääränsä turvin varsinaisen kärkisijan. Kaudeksi 2023–2024 Lajunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Löwen Frankfurtiin. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Lajunen sijoittui tehoilla 6+23=29 DEL:n puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi.

Kaudeksi 2024–2025 Lajunen palasi SM-liigaan ja hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella liigaan nostetun Kiekko-Espoon riveihin. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Lajunen oli joukkueen tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 13+21=34, joilla hän sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi.

Syyskuussa 2025 Lajunen siirtyi loppukauden 2025–2026 kattavalla sopimuksella Tšekin Extraligan HC Plzeňiin.

 Maajoukkueura 

Lajunen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Yhteensä Lajunen on pelannut 66 A-maaottelua tehopistein 5+12=17. Hän sai ensituntumaa Suomen A-maajoukkueeseen kevään 2010 MM-leiriryhmän mukana, mutta Lajunen ei kuitenkaan mahtunut Suomen kokoonpanoon viikon ainoassa Tanskaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa ja hän putosi lopulta leiriryhmästä. Lajunen nimettiin seuraavan kerran A-maajoukkueeseen vuoden 2011 LG Hockey Gamesiin, kun hänet nimettiin Suomen joukkueeseen loukkaantuneen Jyrki Välivaaran tilalle. A-maajoukkuedebyyttinsä samassa turnauksessa teki myös Lajusen pikkuveli Jani. Ville Lajunen pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa turnauksen toisessa ottelussa 12. helmikuuta 2011 Tukholman Globenissa Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin Janne Niskalan viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Lajunen teki Oddset Hockey Gamesissa 9. helmikuuta 2013 Malmössä Tšekkiä vastaan. Hänen osumansa jäi Suomen 3–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja Lajunen keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Veli-Matti Savinaisen tekemään maaliin.

Lajunen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008.

 Muuta 
Lajusen pikkuveli Jani pelaa hyökkääjänä Tšekin Extraligan HC Sparta Prahassa. Hän kuului Suomen vuoden 2011 maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen.

Kesäkuussa 2018 Lajusen tiedotettiin tuolloin Suomi-sarjassa aloittaneen Kiekko-Espoon yhtenä osakkaana.

 Tilastot 
 2005–2006  Blues  A-SM  22  2  2  4  10  10  0  0  0  6 2006–2007  Blues  A-SM  39  3  29  32  79  12  1  9  10  12   Blues  SM-liiga  3  0  0  0  0  –  –  –  –  –   Suomi U20  Mestis  9  0  0  0  6  –  –  –  –  –  2007–2008  Blues  A-SM  3  1  2  3  10  3  0  2  2  6  JMM  6  0  3  3  6   Blues  SM-liiga  19  1  11  12  29  9  1  0  1  6   KooKoo  Mestis  20  2  9  11  24  –  –  –  –  –   Suomi U20  Mestis  7  0  2  2  6  –  –  –  –  – 2008–2009  Blues  A-SM  8  2  2  4  6  7  2  3  5  14   Blues  SM-liiga  45  8  11  19  20  10  0  2  2  0  2009–2010  Blues (A)  SM-liiga  58  5  33  38  44  –  –  –  –  – 2010–2011  Blues (A)  SM-liiga  60  7  17  24  69  18  3  7  10  20 2011–2012  Blues (A)  SM-liiga  22  2  10  12  8  –  –  –  –  –   Metallurg Magnitogorsk  KHL  15  0  1  1  4  12  0  5  5  0 2012–2013  Färjestad BK  Elitserien  53  7  14  21  16  10  0  6  6  2 2013–2014  Färjestad BK  SHL  48  4  9  13  20  15  0  4  4  2  MM  10  0  2  2  0 2014–2015  Jokerit  KHL  49  3  17  20  16  3  1  0  1  4 2015–2016  Jokerit (A)  KHL  58  9  19  28  32  6  1  1  2  4 2016–2017  Jokerit (A)  KHL  53  10  6  16  16  4  2  0  2  0  MM  10  1  2  3  2 2017–2018  Spartak Moskova  KHL  52  6  20  26  10  4  0  1  1  0 2018–2019  Kunlun Red Star  KHL  56  10  18  28  44  –  –  –  –  – 2019–2020  Vitjaz Podolsk  KHL  60  4  21  25  6  4  1  1  2  2 2020–2021  TPS (A)  SM-liiga  55  9  19  28  24  13  2  2  4  8 2021–2022  TPS (A)  SM-liiga  51  4  21  25  12  18  0  6  6  8 2022–2023  Schwenninger Wild Wings  DEL  56  10  35  45  27  –  –  –  –  – 2023–2024  Löwen Frankfurt  DEL  52  6  23  29  16  –  –  –  –  – 2024–2025  Kiekko-Espoo (C)  SM-liiga  57  13  21  34  54  5  0  1  1  2 9 kautta  yhteensä  SM-liiga  370  49  143  192  264  73  6  18  24  44 7 kautta  yhteensä  KHL  343  42  102  144  128  33  5  8  13  10 2 kautta  yhteensä  DEL  108  16  58  74  43  –  –  –  –  – 2 kautta  yhteensä  Elitserien/SHL  101  11  23  34  36  25  0  10  10  4 2 kautta  yhteensä  Mestis  36  2  11  13  36  –  –  –  –  –

 Lähteet 

 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Vuonna 1988 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt