Jere Sallinen

Jere Tapio Sallinen (s. 26. lokakuuta 1990 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen EHC Bielissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Sallinen osaa pelata myös laidassa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2019 ja 2022.

 Ura 
 Seuraura 
Sallinen aloitti jääkiekkoilun Helsingin Jääkiekkoklubissa, mutta pelasi suurimman osan junioriurastaan Espoo Bluesissa. Hän voitti joukkueessa B-nuorten SM-pronssia vuosina 2007 ja 2008. Sallinen teki SM-liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 10. joulukuuta 2007 Helsingin IFK:ta vastaan. Hän sai ottelussa vain neljä sekuntia jääaikaa, kun Sallinen kärsi Bluesin saaman joukkuerangaistuksen, jonka päätyttyä hän luisteli takaisin vaihtoaitioon. Tämä kuitenkin riitti tekemään Sallisesta liigahistorian ensimmäisen 1990-luvulla syntyneen pelaajan. Hän teki myös seurahistoriaa Bluesissa, sillä Jere Sallinen ja hänen veljensä Tomi olivat kaikkien aikojen ensimmäinen espoolaissyntyinen ja espoolaisen juniorikoulun käynyt veljespari joukkueessa. Jere Sallinen pelasi kauden aikana yhteensä kuusi SM-liigaottelua ilman tehopisteitä, mutta pääosin vielä Bluesin A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies hän oli Roope Rannan jälkeen tehoilla 11+19=30.

Huhtikuussa 2008 Sallinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa, mutta hän pelasi kaudella 2008–2009 vain yhdeksän runkosarjaottelua A-nuorissa selkävaivojen vuoksi. Siitä huolimatta Minnesota Wild varasi Sallisen kuudennella kierroksella 163. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2009.

Kaudella 2009–2010 Sallinen otti paikkansa Bluesin SM-liigajoukkueesta. Tulokaskausi toi hänelle 38 runkosarjaottelussa tehot 5+6=11 sekä kahdessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Myös kolme Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa pelanneen Sallisen kautta lyhensi hieman alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa saatu aivotärähdys. Hän teki ensimmäisen SM-liigamaalinsa 13. lokakuuta 2009 Jokereita vastaan. Helmikuussa 2010 Sallinen teki Bluesin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Ensimmäinen kokonainen ja ehjä kausi 2010–2011 toi hänelle 55 runkosarjaottelussa tehot 6+8=14. Sallinen voitti keväällä 2011 SM-hopeaa ja hän vahvisti myös kolmen playoff-ottelun verran Bluesin A-nuoria, jotka voittivat SM-hopeaa.

Lokakuussa 2011 Blues lainasi Sallisen toistaiseksi voimassa olleella sopimuksella Mestis-joukkue Jokipoikiin. Hän pelasi joukkueessa kaikkiaan 15 ottelua. Siirtorajan kynnyksellä, tammikuussa 2012 Blues vuokrasi hänet ja Aleksi Laakson loppukaudeksi 2011–2012 Hämeenlinnan Pallokerhoon. Toukokuussa 2012 Sallinen teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Sallinen kuului kaudella 2012–2013 koko SM-liigan suurimpiin yllättäjiin. Hän nousi HPK:n ykkösketjuun tehden kauden aikana 57 runkosarjaottelussa tehot 15+27=42, joilla Sallinen oli joukkueen toiseksi paras pistemies Ville Viitaluoman jälkeen. Hän voitti myös koko SM-liigan tehotilaston lukemalla +26 ja palkittiin kauden päätteeksi Matti Keinonen -palkinnolla. Kauden 2013–2014 lopulla Sallinen ja Ville Viitaluoma siirtyivät loppukaudeksi Ruotsiin ja SHL-joukkue Örebro HK:hon.

Kaudeksi 2014–2015 Sallinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-seura Jokereihin. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, kuten myös vuotta myöhemmin.

Sallinen teki maaliskuussa 2016 vuoden mittaisen ja 792 500 dollarin arvoisen tulokassopimuksen NHL-seura Edmonton Oilersin kanssa. Hän pelasi kauden 2016–2017 kuitenkin kokonaan AHL-joukkue Bakersfield Condorsissa, jossa Sallinen teki 53 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi Ruotsiin Örebro HK:n SHL-joukkueeseen. Sallinen nimettiin joukkueen kapteeniksi. Hän oli Örebron neljänneksi paras pistemies tehoilla 8+15=23. Sallinen voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +8.

Kaudeksi 2019–2020 Sallinen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Marraskuussa 2019 Sallinen nimettiin HIFK:n kapteeniksi Lennart Petrellin tilalle, kun joukkueen valmennusjohto halusi keventää Petrellin vastuuta ja vapauttaa hänen pelaamistaan. Sallinen teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun 3. maaliskuuta 2020 Kalevan Palloa vastaan. Hänen ensimmäinen osumansa syntyi ylivoimalla. Harri Rindell valitsi Sallisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän oli lopulta tehoilla 22+17=39 HIFK:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Sallinen jakoi koko SM-liigan maalipörssin yhdeksännen sijan Kärppien Juho Lammikon kanssa. Hän ei käyttänyt sopimuksessaan ollutta optiota ulkomaille siirtymisestä, vaan Sallinen teki huhtikuussa 2020 vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.

Sallinen jakoi kaudella 2020–2021 tehoilla 15+20=35 HIFK:n sisäisen pistepörssin voiton Alex Broadhurstin kanssa, mutta hän vei kuitenkin varsinaisen kärkisijan suuremman maalimääränsä turvin. Pudotuspeleissä Sallinen oli joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan. Niistä kaksi syntyi 5. toukokuuta 2021 pelatussa pronssiottelussa Tapparaa vastaan. Hänen ensimmäinen osumansa jäi HIFK:n 7–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle SM-pronssia.

Kaudeksi 2021–2022 Sallinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen EHC Bieliin. Joukkuetta valmensi hänelle Bluesin A-nuorista tuttu Antti Törmänen. Joulukuussa 2021 Sallinen teki Bielin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2022–2023 hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 19+17=36. Kaudella 2023–2024 Bielin päävalmentajana aloitti Salliselle Bluesista tuttu Petri Matikainen. Joulukuussa 2023 Sallinen teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

 Maajoukkueura 
Sallinen on edustanut Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2019, 2021, 2022 ja 2023, joista vuoden 2019 ja 2022 turnaukset päättyivät maailmanmestaruuteen sekä vuosien 2014 ja 2021 turnaukset hopeaan. Vuoden 2018 lopullisesta kisajoukkueesta hän putosi viimeisten joukossa. Yhteensä Sallinen on pelannut 109 A-maaottelua tehopistein 11+16=27.Tilanne 29.5.2023 Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin toisessa ottelussa 15. joulukuuta 2012 Ruotsia vastaan. Sallinen merkittiin Suomen nelosketjun vasempaan laitaan Miika Lahden ja Tommi Huhtalan viereen. Hänen ensimmäinen A-maajoukkuemaalinsa syntyi 19. huhtikuuta 2013 Euro Hockey Challengen ottelussa Hämeenlinnassa Sveitsiä vastaan. Sallinen toimi Suomen kapteenina vuoden 2018 Carlson Hockey Gamesissa ja vuoden 2020 Beijer Hockey Gamesissa.

Sallinen edusti Suomea myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, mutta hänen turnauksensa päättyi jo toisessa ottelussa Venäjää vastaan aivotärähdyksen takia. Sallinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008. Hänet valittiin Saksaa vastaan pelatun sijoitusottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi.

 Muuta 
Sallisen isoveli Tomi pelaa hyökkääjänä Kiekko-Espoon SM-liigajoukkueessa. Veljekset pelasivat samaan aikaan Suomen MM-hopeaa voittaneessa joukkueessa vuonna 2014.

Kesäkuussa 2018 Sallisen tiedotettiin aloittavan osakkaana tuolloin Suomi-sarjassa pelanneen Kiekko-Espoon organisaatiossa.

 Tilastot 
 2007–2008  Blues  A-SM  36  11  19  30  94  3  0  2  2  8  U18  6  2  1  3  31   Blues  SM-liiga  6  0  0  0  2  –  –  –  –  – 2008–2009  Blues (A)  A-SM  9  1  2  3  31  –  –  –  –  –  2009–2010  Blues  A-SM  6  5  3  8  10  –  –  –  –  –  JMM  2  0  0  0  0   Blues  SM-liiga  38  5  6  11  20  3  0  2  2  2   Suomi U20  Mestis  3  0  0  0  2  –  –  –  –  – 2010–2011  Blues  A-SM  –  –  –  –  –  3  5  0  5  4   Blues  SM-liiga  55  6  8  14  28  11  1  0  1  10 2011–2012  Blues  SM-liiga  21  1  2  3  39  –  –  –  –  –   Jokipojat  Mestis  15  4  5  9  4  –  –  –  –  –   HPK  SM-liiga  11  1  2  3  2  –  –  –  –  – 2012–2013  HPK  SM-liiga  57  15  27  42  30  5  1  1  2  6 2013–2014  HPK  SM-liiga  51  5  14  19  88  –  –  –  –  –  MM  9  0  0  0  4   Örebro HK  SHL  6  2  1  3  0  –  –  –  –  – 2014–2015  Jokerit  KHL  48  8  7  15  28  10  1  3  4  6 2015–2016  Jokerit  KHL  50  8  11  19  79  6  0  0  0  8 2016–2017  Bakersfield Condors  AHL  53  4  6  10  20  –  –  –  –  – 2017–2018  Örebro HK (C)  SHL  50  8  15  23  38  –  –  –  –  – 2018–2019  Örebro HK (C)  SHL  51  8  14  22  53  2  0  0  0  0  MM  9  1  0  1  4 2019–2020  HIFK (C)  SM-liiga  53  22  17  39  12  –  –  –  –  – 2020–2021  HIFK (C)  SM-liiga  45  15  20  35  20  8  4  0  4  4  MM  9  0  1  1  0 2021–2022  EHC Biel  NL  32  11  8  19  18  6  1  0  1  2  MM  10  1  3  4  0 2022–2023  EHC Biel  NL  51  19  17  36  24  17  3  6  9  4  MM  4  0  1  1  2 8 kautta  yhteensä  SM-liiga  337  70  96  166  198  27  6  3  9  22 3 kautta  yhteensä  SHL  107  18  30  48  91  2  0  0  0  0 2 kautta  yhteensä  KHL  98  16  18  34  107  16  1  3  4  14 2 kautta  yhteensä  NL  83  30  25  55  42  23  4  6  10  6 1 kausi  yhteensä  AHL  53  4  6  10  20  –  –  –  –  –

 Lähteet 

 Viitteet 

Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit
Luokka:Matti Keinonen -palkinnon voittajat
Luokka:Minnesota Wildin varaamat pelaajat
Luokka:Vuonna 1990 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt