Francesco Messina

Francesco Messina ( 15. joulukuuta 1900 Linguaglossa, Catania, Italia – 13. syyskuuta 1995 Milano) oli italialainen kuvanveistäjä, taidegraafikko ja kuvanveiston professori, joka tunnetaan erityisesti taidostaan ja tuotteliaisuudestaan.Roberto Marini, Francesco Messina  Viitattu 14.4.2008.

Francesco Messina syntyi köyhään perheeseen Sisiliassa. Hän kasvoi ja opiskeli Genovassa. Alkoi työskennellä kahdeksanvuotiaana marmorinleikkaajan työpajassa ja oppi tekniikoita ja taitoja kuvanveistäjän ammattia varten. Muutti Milanoon vuonna 1932. Voitti 1934 Milanon Breran akatemian kuvanveistopalkinnon ja nimitettiin sen professoriksi ja vuodesta 1936 johtajaksi. Nimitettiin uudelleen Breran akatemian johtajaksi 1947 sen jälkeen kun hänet oli erotettu virasta syytettynä johtajuudesta fasistihallinnon aikana.

Näyttelyt

Osallistui vuosina 1926-1929 Il Novocento Italiano -ryhmän näyttelyihin Milanossa ja 1930-40 tärkeimpiin Italian taiteen yhteisnäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla: Bernissä, Zürichissä, Göteborgissa, Oslossa, Münchenissä, Pariisissa, Barcelonassa, Berliinissä ja Sao Paolossa Brasiliassa. Hänen suuri veistos- ja grafiikkanäyttelynsä oli vuonna 1947 Buenos Airesissa. Osallistui suureen kuvanveiston yhteisnäyttelyyn 1949 Philadelphiassa ja organisoi yksityisnäyttelyn Venetsian biennaalin yhteydessä 1956.

Osallistui 1965-1975 Italian pronssiveistosnäyttelyihin, joka kiersi 18 maassa. Osallistui kahteen kuvanveisto- ja grafiikkanäyttelyyn Puškin-museossa Moskovassa ja Eremitaašissa, Leningradissa, joihin lahjoitti 40 veistosta ja grafiikan vedosta. Osallistui kahteen yksityisnäyttelyyn Wienissä kesällä 1984 sekä seuraavana vuonna yhteisnäyttelyyn Hirshhorn Museossa Washington DC:ssa. Vuonna 1986 neljäkymmentä veistosta esillä Tokiossa.

Muistomerkkejä

 Kristoffer Kolumbuksen muistomerkki, Chiavari 1935
 Keisari Antonius Piuksen ratsastajapatsas 1937
 Minerva armata muistomerkki Pavian yliopisto 1938
 1950-1960 useita patsaita ja monumenttiryhmiä Milanon muistomerkkihautausmaalle, Sant’Eugenion kirkkoon Roomassa ja Assisin Citadella Cristianaan
 Giacomo Puccinin rintakuva Milanon la Scala oopperaan 1958
 Pyhälle Katariinalle, Italian suojeluspyhimykselle omistettu suuri marmorimonumentti, joka sijoitettiin Castel Sant’Angelon linnakkeeseen Roomassa 1961-62
 Paavi Pius XII:n muistomerkki Pietarinkirkkoon Roomassa 1963
 Pietro Mascagnin rintakuva la Scalan oopperaan
Kuoleva hevonen Italian yleisradioyhtiö RAI:lle Roomassa 1966
 Paavi Pius XI:n muistomerkki Milanon katedraaliin 1961
 Vuosina 1968-1971 suunnitteli monumentaalisen Via Crucis patsaan, veisti suuren teoksen Madonna ja lapsi Carraran marmorista San Giovanni Rotondo sul Garganon kaupunkiin Apuliassa
 Monacon prinssi Rainier IIIin muotokuvamaalaus 1974
 Kristuksen kärsimys San Giovanni Rotondon Ristin tielle 1980

Vaikutus Suomessa

Francesco Messina kävi toukokuussa 1956 Aimo Tukiaisen ja Oskari Jauhiaisen ateljeissa Helsingissä tarkistamassa ja arvioimassa kuvanveistäjien työskentelyä Mannerheimin ratsastajapatsaan kanssa. Hän arvosti Tukiaisen alkuperäistä luonnosta ja vapautti auktoriteetillaan kuvanveistäjän ulkopuolisten taiteellisesta ohjauksesta ja painostuksesta.Risto Lindstedt, Mannerheimin uusin taistelu, Suomen Kuvalehti 17/1994  Viitattu 14.4.2008. Myös Jauhiaisen luonnos oli Messinan mielestä kokonaisuutena onnistuneen tuntuinen ja erityisesti häntä miellyttivät hevosten luonteva käynti ja eloisa liike. Nähtyään myös muita kuvanveistäjän töitä Messina oli sitä mieltä, että Jauhiainen on monumentaalikuvanveistäjä ja siksi "oikea mies auttamaan Tukiaista marsalkan patsaan lopullisessa luomisessa".Pekka Rönkkö, Oskari Jauhiainen. Ars Nordica 5, Pohjoinen, 1994 s. 125 Yhteistyö veistäjien välillä ei kuitenkaan jatkunut, koska he olivat eri mieltä yhteistyöstä ja taiteellisista ratkaisuista.

Lähteet
 Artinvest 2000, Francesco Messinan elämäkerta.  Viitattu 14.4.2008.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Francesco Messina on Artnet. 

Luokka:Italialaiset kuvanveistäjät