Arvid Broms

Arvid Broms (vuoteen 1933 Arvi Oskari Autere, 5. kesäkuuta 1910 Helsinki – 10. toukokuuta 1968 Lappajärvi)  oli suomalainen taidemaalariLampinen, Maria ja Sorjonen, Olli (toim.): Arvid Broms – levoton etsijä. Nelimarkka-museon julkaisuja, nro 10. Nelimarkka-museo, 2008. . Hänet tunnetaan erityisesti varhaisena suomalaisena surrealistinaPuumala, Anne: "Arveen arvoitus". Pohjalainen, 21.9.2019, s. 22–23.. Surrealismin ohella hän edusti eri vaiheissa levotonta uraansa kubismia ja symbolismia, mutta myös perinteistä realistista maalaustyyliä.

Perhetausta
Bromsin vanhemmat olivat pankinjohtaja, Maakuntain Keskus-Pankki Oy:n apulaisjohtaja Oskar Adolf Jonathan Autere (e. Broms, 1881–1928) ja Anni Aejmelaeus.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Oskar Adolf Jonathan Broms (Autere)

Ura
Broms suoritti ylioppilastutkinnon 1929 ja aloitti lakitieteen opinnot Helsingin yliopistossa mutta opiskeli samall Helsingin yliopiston piirustussalissa ja seurasi taidehistorian luentoja. Sittemmin Broms opiskeli  Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa ja Académie Colarossissa, puolalaissyntyisen Moise Kislingin johdollaArvid Broms. Kuvataiteilijamatrikkeli. Viitattu 23.9.2019. sekä Harold Speedin yksityisoppilaana Lontoossa. Vaikutteita Broms imi monelta suunnalta, taidehistoriasta jopa 1400-luvun taiteestaPuumala, Anne: "Arvid Broms oli levoton kulkija – Tunnettu työ jäi kesken: Seinäjoen maakuntatalon seinälle piti tulla savun peittämä lakeus ja kirkon silhuetti". Pohjalainen.fi, 28.7.2018. Viitattu 24.9.2019..

Jo uransa alkuvaiheessa Broms aiheutti kansallisen kuvataideskandaalin tärvelemällä esikoisnäyttelynsä maalaukset puukolla. Ulosottomiehet sinetöivät 1. maaliskuuta 1939 Kumlinin taidesalongissa Helsingissä pidetyssä Suomen surrealististen taiteilijain näyttelyssä esillä olleet Bromsin taulut ja piirustukset ulosmittaussineteillä, minkä jälkeen Broms rikkoi kaikki nämä työnsä. Broms huomautti että vuoden 1932 Bernin sopimuksen mukaan näytteille asetettuja tauluja ei saanut viedä pois ulosmittaustarkoituksessa.Ulosottomiehet sinetöivät näytteillä olevat taulut, minkä vuoksi vimmastunut taiteilija rikkoi kaikki työnsä, Aamulehti, 03.03.1939, nro 60, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot 1957 hän maalasi Porthanian ala-aulaan monumentaalimuraalin Eteenpäin – ylöspäin, jota pidetään Suomen ensimmäisenä täysin abstraktina julkisena seinämaalauksenaTaidekokoelman syntyhistoriaa . Helsingin yliopistomuseo. Viitattu 23.9.2019.. Lappajärven kantakrouviin vuonna 1968 syntynyt maalaussarja Lappajärven kunnan historiasta jäi Bromsin viimeiseksi teokseksi[s.n.]: "Eläviä kuolleiden kuvia". Kolumni. Ilkka.fi, 16.8.2010. Viitattu 23.9.2019..

Bromsin tuotanto oli epätasainen, ja lisäksi hänen edustuksensa pääkaupunkiseudun näyttelyissä oli vähäinen. Tätä arvellaan syyksi siihen, että muut varhaiset modernistit, kuten Otto Mäkilä, Edvin Lydén ja Ole Kandelin, jättivät hänet varjoonsa.Sakari, Marja: Broms, Arvid. Kansallisbiografia.fi. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 17.2.2003. Viitattu 13.1.2020.

Yksityiselämä

Ihmisenä Broms oli huomiota herättävä persoonallisuus, joka nousi mielellään seuran keskipisteeksi. Epävakaa luonne aiheutti lukuisia ongelmia hänen elämässään. Taiteilijan toiminnasta puuttui esimerkiksi suunnitelmallisuus pahasti. Hän kärsi alkoholismista ja sortui pikkurikollisuuteen. Vaasan lääninvankilan kolmiosainen alttaritaulun Minä olen tie (1950) Broms maalasi suorittaessaan siellä rangaistustaan varkauksista ja väärennöksestä.

Broms saapui syksyllä 1934 Kuopioon Pariisista ja koetti huonolla menestyksellä lähestyä laulajatar Marian Andersonia tämän pitäessä konserttia Kuopiossa. Broms väitti sitten saaneensa toimen Marian Andersonin yksityissihteerinä ja luvan maalata tämän muotokuvan; kumpikaan väite ei pitänyt paikkaansa. Kun Anderson matkusti Suomesta ulkomaille Broms seurasi häntä Ruotsiin, josta hänet kuitenkin palautettiin Kuopioon. Helmikuussa 1935 hän syyllistyi shekkiväärennykseen ja poistui sitten Kuopiosta tiettävästi taas Ruotsiin. Marian Andersonin "yksityissihteeri", lakit. ylioppilas Broms Kuopiosta, antaa jälleen kuulua itsestään. Myynyt väärentämänsä 10,800 mkn shekin Helsingin Osakepankin Rautalammin konttoriin ja on nyt teillä tietymättömillä, Helsingin Sanomat, 12.02.1935, nro 41, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 09.02.2025 Joulukuussa 1935 Broms tuomittiin Kuopion raastuvanoikeudessa eräästä Ruotsissa tekemästään väärennyksestä 10 kuukauden kuritushuonerangaistukseen. Kun Bromsin aikaisempi tuomio yhdistettiin tähän vapausrangaistukseen tuli hänen kärsittäväkseen 1 vuoden 10 kuukauden kuritushuonerangaistus. Marian Andersonin "yksityissihteeri" tuomittiin eräästä Ruotsissa tekemästään väärennyksestä 10 kk:ksi kuritushuoneeseen, Helsingin Sanomat, 19.12.1935, nro 342, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 14.12.2025

Broms oli viidesti naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta toisesta avioliitostaan 1939–1945. Hän ehti olla suhteessa lisäksi muun muassa itseään 11 vuotta vanhemman näyttelijä Emmi Jurkan kanssa. Myöhemmin juoruttiin yleisesti, että Broms olisi ollut Jussi Jurkan biologinen isä, mutta sitä ei koskaan todennettu DNA-testillä. Jussi Jurkka oli kuitenkin kantamassa Bromsin arkkua hänen hautajaisissaan.

Arvid Bromsista käytettiin myös kutsumanimiä Arvi ja Arvee sekä Rompsi. Monia paikkakuntia kierrettyään taiteilija asui elämänsä viimeisen vuosikymmenen vuodesta 1958 lähtien Lappajärvellä. Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.

Kuoleman jälkeen

Myöhemmin taiteilijan tuotantoa on esitelty ainakin kahdessa suuressa näyttelyssä Etelä-Pohjanmaalla: Seinäjoen taidehallissa 1984 ja Nelimarkka-museossa Alajärvellä 2008. Kirjailija Antti Tuuri julkaisi 2019 Bromsista elämäkerrallisen romaanin Levoton mieliLevoton mieli . Otava.fi. Viitattu 23.9.2019.

 Julkisia teoksia 
 Minä olen tie. Alttaritaulu. Vaasan lääninvankila. 1950.
 Eteenpäin – ylöspäin. Seinämaalaus. Helsingin yliopiston Porthania-rakennus. 1957.
 Lakeuden kansan vaellus. Seinämaalaus. Seinäjoen maakuntatalo. 1958.
 Lappajärven kunnan historiaa esittelevä maalaussarja. Lappajärven kantakrouvi. 1968.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Tuuri, Antti: Levoton mieli. Romaani. Otava, 2019.

 Aiheesta muualla 

Kirjav@ - Valtion taidemuseon kirjaston kokoelmatietokanta
 Melleri, Jorma: "Antti Tuuri hyvässä vedossa – Boheemielämää Lappajärvellä". Blogikirjoitus. UusiSuomi.fi, 19.9.2019. 


Luokka:Suomalaiset taidemaalarit
Luokka:Vuonna 1910 syntyneet
Luokka:Vuonna 1968 kuolleet