Olga Forstén

Olga Forstén (o.s. Lönnroth; 1858–1918) oli suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja ja kuoronjohtaja. Suurta siviilirohkeutta osoittaen hän järjesti 1899 Pietarissa miehensä johtaman Nevan sähköteknisen tehtaan tiloihin majoituksen 110:lle suuren adressin tuoneelle miehelle.Päiviö Tommila: Suuri adressi, Juva 1999 Adressi oli osoitettu tsaari Nikolai II:lle vastalauseena  helmikuun manifestiin sorto- ja venäläistämispyrkimyksistä, ja adressin nimienkeruu sekä lähetystön Pietarin-matka oli tehty salaa kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovilta.

 Elämäkerta 

Olga Forstén syntyi kansallisesti heränneessä Orimattilan pappilassa. Hänen isänsä, talonpojan poika Johan Didrik Lönnroth Aksel Bergholm: Sukukirja I, s.466 oli Mäntsälän kappalaisen viran ohella aktiivinen vaikuttaja kunnan muissakin asioissa, muun muassa hän toimi kunnallislautakunnan eli kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1870-1875 sekä oli 1871 Säästöpankin perustajajäsen Mäntsälässä.Mäntsälän historia II, 1993. Äiti Henriette Charlotta Margareta Elisabet Stjernvall oli Linnaisten kartanon omistajan Hans Henrik Stjernvallin tytär,  kenraali Knut Stjernvallin sisar ja Aurora Karamzinin sukulainen.Gustaf Elgenstierna: Svenska adelns ättartavlor, 1925-1936. Yhteisten asioiden hoitamiseen Forstén oli näin saanut jo lapsuudenkodistaan esimerkin ja syntymälahjakseen tukun suhteita maan johtaviin virkamiehiin.

Varkauden valistusseuran 10-vuotiskokouksessa 1887 Olga Forstén valittiin seuran puheenjohtajaksi ja kuoronjohtajaksi.Tapio nr 81, 12.10.1887, sanomalehti  Hänen aviomiehensä insinööri Torsten Forstén perusti 1888 yhdessä insinööri Krankin kanssa Joroisiin konepajan, jonka nimeksi muodostui Tehtaat Lehtoniemi&Taipale Fabriker. Tehtaalla rakennettiin noin 360 höyrykattilaa ja 205 erilaista höyrylaivaa.N. Karl Grotenfelt: Joroinen I, Varkaus 1931. Torsten Forstén myi 1892 osuutensa yhtiökumppanilleen, mutta Olgan työväestölle tekemät parannukset jäivät voimaan. Tehtaalla toimi kirjasto ja sairaskassa, lisäksi Olga Forstén johti tehtaan soittokuntaa, kuoroa ja näytelmäkerhoa. Tämä työ ei jäänyt aikalaisilta huomaamatta, ja Minna Canth, joka ei tuntenut kykenevänsä rakastamaan yhtä aikaa sorrettuja ja sortajia, ihmetteli tehtaan soittokuntaa: "Ennen häntä (O.Forstén) oli jyrkkä jako herrskapin ja työväen välillä. Hän on perustanut lauluseuran, sekaköörin, johon kuuluu parhaastaan työväkeä, mutta myös monta herrasnaista ja herraa".Helle Kannila (toim.):Minna Canthin kirjeet, Vammala 1973 Kyseisistä herroista mainittakoon kuoronjohtajan aviomies Torsten. 

Joroisissa Olga Forstén toimi kansanopiston aktiivina, vaivaistalon hyväksi sekä lastenkodin perustajana ja johtokunnan jäsenenä. Hänen kunnanvaltuustolleen tekemänsä aloitteen pohjalta rakennettiin Huutokosken kansakoulu. Asioita hoidettiin joutuisasti, ja koulu tuli valtionavun piiriin jo perustamisvuotenaan.N. Karl Grotenfelt ja Aleksi Teittinen: Joroinen II, Mikkeli 1936. Olga Forsténin omistautumista raittiusaatteelle kuvaa hyvin se, että Forstén joutui oikeuteen käytyään Taipaleen kanavalla käsiksi salakauppiaan viinatynnyriin.Aamunairut, Raittiuden ystävien äänenkannattaja, no 20, 1895 Varkauteen Forstén perusti "neulomotehtaan, josta köyhät vaimot saivat työtä" ja Joroisissa Forstén "jatkoi kutomoteollisuutta, jonka ohessa hän perusti nikkelöimistehtaan, jossa 10 vaimoa sai työtä".Suomen naisyhdistys: Biografisia tietoja Suomen naisista eri työaloilta, Helsinki 1896. Kyseessä oli sellaisesta sivistystoiminnasta, jonka aatteellinen perusta oli  "monien naisten omakohtainen ja -aloitteinen vastaus ajan ihanteisiin".Anna Kortelainen: Varhaiset johtotähdet -Suomen ensimmäisiä johtajanaisia. EVA. Helsinki 2007 Olga Forsténin teknistä lahjakkuutta todistaa hänen 1891 saamansa patenttioikeus metrimuutoskoneelle. Tästä Keski-Suomi uutisoi osuvasti: "Nainen tehnyt keksinnön."  Keski-Suomi nro 135, 19.11.1891

Asuessaan Pietarissa Olga Forstén otti innolla osaa kaupungin suomalaisten sivistys- ja raittiustoimistaan. Hänen johtamansa Alku-raittiusseuran laulu- ja soittokunta pyrki kokoamaan miljoonakaupungin suomalaiset yhteen, jotta "kansalaisemme eivät kadottaisi kansallistuntonsa ja sortuisi suurkaupungin hylkyjoukon riveihin".Lukutupa no 3, Helsinki 1903. Kuoro vieraili 1895 Lahdessa, jolloin siinä mainittiin laulavan 17 miestä ja 23 naista.  Aftonposten nr 50, 30.5.1895  Helsingin soitto- ja laulujuhlilla kuoro sai 2. palkinnon sekakuorojen sarjassa.  Aamulehti nro 141, 21.6.1900 . Samassa juhlassa Olga Forstén esiintyi myös pietarilaisen Suutarien Mieskuoron johtajana Aamulehti nro 143, 23.6.1900. Suutarikuoro sai 3. palkinnon mieskuorojen sarjassa Hämäläinen nro 50, 23.6.1900 .

Olga Forsténin veli oli sotarovasti Alfons Lönnroth Raija Mänttäri, Soivat sireenit, Alma Forsténin elämästä ja työstä, s.7, 1994 sekä veljenpoikia tie- ja vesirakennushallituksen pääjohtaja Arvo Lönnroth ja Helsingin yliopiston rehtori Erik Lönnroth. Samoin kuin Olga Forstén, hänen identtinen kaksoissisarensa Alma johti kuoroja, järjesti näytelmäkerhoja ja saarnasi raittiusaatteesta. Kaksoissisarten elämän samankaltaisuus toteutui myös avioliittojen tasolla: Alman mies Lennart Forstén oli Olgan miehen Torstenin veli, kumpikin runoilijaeversti Torsten Wilhelm Forsténin poikia. Lisäksi veljessarjaan kuului professori Georg August Forstén. Olga Forsténin sisarpuoli oli naimisissa Forsténin veljesten sedän taidemaalari-runoilija Lennart Forsténin kanssa.

 Lähteet 

Luokka:Suomalaiset feministit
Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat
Luokka:Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit
Luokka:Vuonna 1858 syntyneet
Luokka:Vuonna 1918 kuolleet