Richard Halliburton

Richard Halliburton (s. 9. tammikuuta 1900 – katosi 24. maaliskuuta 1939) oli amerikkalainen lehtimies ja maailmankulkuri. Luonteeltaan hän oli kuuluisan huoleton hetkessä eläjä ja hedonisti, eräänlainen uuden ajan epikurolainen.

Halliburton oli rikkaan miehen poika, joka suoritti Princetonin yliopistossa vuonna 1921 Master of Arts –tutkinnon (vastaa filosofian maisterin tutkintoa Suomessa) parhain arvosanoin, mutta huolettoman kulkuriluonteensa johdosta rupesi piankin freelancer -lehtimieheksi. Hänestä tuli maailmankansalainen ja -kulkuri, jonka matkat veivät “ruhtinaalliselle retkelle romantiikan maille“, kuten hän nimesi tunnetuimman kirjansa. Hänen ehkä kuuluisin tempauksensa oli kokeilla surmanhyppyä maya-kansan uhrilähteeseen Guatemalassa, mistä tempusta hän selvisi niukin naukin hengissä. Myöhemmin hänen uteliaisuutensa vei hänet mm. Gibraltarin vankiloihin, joista pois pääseminen olikin työn takana.

Halliburton kirjoitti useitakin matkakirjoja; niistä on suomennettu ainakin Ruhtinaallinen retki romantiikan maille ja Lentävä matto. Halliburtonin kirjallinen tuotanto on varsin mittava, ja siitä on suomennettu vasta hyvin vähän.

 Tsaarin tappajan kuolinvuodelausunto 
Vuonna 1936 Stalin valitsi juuri Halliburtonin siksi ulkomaalaiseksi toimittajaksi, jonka päästi Neuvostoliittoon kiillottamaan jo alkaneiden sisäisten puhdistusten likaamaa kilpeään. Tietenkin amerikkalaiselle näytettiin vain kulisseja ja haastattelutkin olivat tarkkaan valmisteltuja.

Halliburton onnistui löytämään Sverdlovskista kurkkusyövän runteleman entisen paikallisen puoluekomissaari Pjotr Jermakovin, viimeisen vielä elossa olevan tsaariperheen pyöveleistä. Tämä kertoi Halliburtonille koko kaamean tarinan alusta loppuun, joskin myöhemmät tutkimukset ovat osoittaneet hänen liioitelleen pahan kerran, itse asiassa säveltäneen tarinan suurelta osin omasta päästään.

Tähän viittaa mm se, että hän väitti koko kymmenpäisen murhattujen joukon tulleen poltetuksi kahdessa vuorokaudessa kokonaan tuhkaksi bensiinin ja rikkihapon avulla. Väite osoittautui patologien mukaan fysikaaliseksi mahdottomuudeksi – etenkin kun Jermakov väitti jopa hampaidenkin palaneen tuhkaksi. Sitä ei aina tapahdu edes krematorioiden valvotuissa oloissa, saati pakkovankien hoitamalla avoroviolla. Tuhkan Jermakov sanoi levittäneensä arolla tuuleen auton lavalta käsin lapioiden. Tämäkin osoittautui täydeksi valheeksi. Totuuden kaivoi esiin venäläinen kirjailija Geli Rjabov joka sai teloitusta johtaneen Jakov Jurovskin pojalta hiilipaperikopion alkuperäisestä Trotskille laaditusta salaisesta teloitusta käsitelleestä muistiosta.

Halliburton julkaisi tarinan Amerikassa “Tsaarin tappajan kuolinvuodelausuntona“, mutta tällä välin Sverdlovskissa Jermakov nousi yllättäen kuolinvuoteeltaan. Hän kuoli vasta vuonna 1953. 

 Katoaminen 
Kyltymätön seikkailija Halliburton katosi jäljettömiin Tyynellä merellä Hongkongista San Franciscoon matkalla olleen vanhan kiinalaisen džonkin tuhoutuessa taifuunin kourissa maaliskuussa 1939. Halliburton lähti matkalle Hongkongista 4. maaliskuuta 1939 ja hän tiedoitti viimeisen kerran asemansa 24. maaliskuuta, jolloin džonkki oli 1600 kilometriä länteen Midwayn atollista. Aluksella oli Halliburtonin lisäksi kymmenen amerikkalaista ja kolme kiinalaista. Hänet julistettiin virallisesti kuolleeksi vasta vuonna 1964 (lehtiuutisen mukaan jo kesäkuussa 1939).Richard Halliburton julistettu kuolleeksi, Helsingin Sanomat, 17.06.1939, nro 160, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 15.06.2024

 Suomennettuja teoksia 
 Ruhtinaallinen retki romantiikan maille; suomentanut Helmi Krohn. Schildt, Helsinki 1926, 2. painos WSOY 1949 (alkuteos The royal road to romance)
 Mainehikas seikkailu; englanninkielestä suomentanut Heikki Teittinen. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1928 (alkuteos The glorious adventure)
 Lentävä matto; englanninkielestä suomentanut Werner Anttila. WSOY 1935 (alkuteos The flying carpet)

Lähteet

 Kirjailijaesittelyt suomennettujen kirjojen taitteissa
  Kirja on ilmestynyt myös Tammen kustantamana Mirja Rutasen suomennoksena nimellä Nikolai ja Aleksandra vuonna 1987.

 Viitteet 

Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset kadonneet henkilöt
Luokka:Vuonna 1900 syntyneet
Luokka:Vuonna 1939 kuolleet