Marie-Thérèse-Louise de Savoie-Carignan

pienoiskuva|Bosselman, Madame de Lamballe, kaiverrus.

Marie Louise Thérèse de Savoie (, 8. syyskuuta 1749 Torino – 3. syyskuuta 1792 Pariisi) oli Ranskan aateliston jäsen, hovinainen sekä kuningatar Marie-Antoinetten hovin intendentti ja ylikamarineiti. Madame de Lamballe kuoli Ranskan suuren vallankumouksen syyskuun murhiksi kutsutun tapahtumaketjun uhrina.

Tausta
Madame de Lamballe, syntymänimeltään Marie Louise Thérèse de Savoie, syntyi Torinossa Savoijin kuningashuoneen jäsenenä. Hänen vanhempansa olivat Carignanin prinssi Louis Victor ja Christine Henriette Hessen-Rheinfels-Rotenburg. Avioliittonsa kautta hänet tunnetaan paremmin nimellä Lamballen ruhtinatar tai Lamballen prinsessa.

Lapsuutensa Torinossa viettänyt Maria Luisa avioitui 31. tammikuuta 1767 Lamballen ruhtinas Louis Alexandre de Bourbonin (1747–1768) kanssa, joka kuului Ranskan kuningashuoneeseen.  Ruhtinaan isä, Penthièvren herttua Louis Jean Marie de Bourbon, oli Toulousen kreivi ja kuningas Ludvig XIV:n sekä Madame de Montespanin laillistettu jälkeläinen. Hän oli myös yksi Ranskan vauraimmista yksityishenkilöistä.     

Lyhyt ja lapseton avioliitto päättyi ruhtinaan kuolemaan vain 16 kuukauden kuluttua häistä. Puolison kuoleman jälkeen 19-vuotias leski muutti appensa Rambouillet'n linnaan ja omistautui hyväntekeväisyystyölle.

Asema hovissa
Madame de Lamballe oli osallistunut Versaillesin hovin seremonioihin jo avioliittonsa aikana, mutta aloitti säännöllisen hovielämän vasta vuonna 1771, jolloin hänestä tuli nuoren kruununprinsessa Marie Antoinetten uskottu ystävä. Joidenkin huhujen mukaan Lamballen ruhtinatar oli myös Marie-Antoinetten rakastettu.Tieteen kuvalehti Historia 18/2013, s.66-73 

Vuonna 1774 kuningattareksi noussut Marie Antoinette tarjosi ruhtinattarelle hovinsa ylimmän taloudenhoitajan tehtävän (surintendante de la Maison de la reine). Tehtäviin kuului lähinnä kuningattaren seuraelämän järjestäminen. Luonteeltaan pikemminkin vakavamielisen ruhtinattaren paikan kuningattaren suosikkina vei kuitenkin pian Madame de Polignac. Lamballen ruhtinatar vetäytyi maaseudulle ja osallistui hyväntekeväisyyteen. Myöhemmin hän osti apeltaan Pariisissa sijaitsevan Hôtel de Toulouse -kaupunkipalatsin.

Vallankumous ja sen seuraukset 
Vallankumouksen alkaessa vuonna 1789 kuningatar Marie Antoinette etsi uudelleen ystävänsä seuraa. Lamballen ruhtinatar seurasi kuningasperhettä Versailles'sta Pariisiin, jossa he asuivat vartioituina Tuileries'n palatsissa. Ruhtinatar matkusti Englantiin vuonna 1791, mutta palasi Pariisiin vaikka arveli henkensä olevansa vaarassa. Hän kuitenkin teetti testamenttinsa ennen lähtöään Englannista. 

Ruhtinatar seurasi kuningasperhettä, kun he etsivät suojaa kansalliskokoukselta vallankumouksellisten hyökättyä Tuileries'n palatsiin 10. elokuuta 1792. Kun vallankumoushallinto määräsi kuningasperheen vangittavaksi samassa kuussa, Lamballen ruhtinatar seurasi vapaaehtoisesti heidän mukanaan. Heidät sijoitettiin aluksi Templen torniin, mutta kun vallankumoukselliset erottivat muut vangitut kuningasperheen varsinaisista jäsenistä, hänet siirrettiin La Force -nimiseen vankilaan.

oikea|200px|Prinsessa Marie-Louisen allekirjoitus

Lamballen ruhtinattaresta tuli yksi syyskuun joukkomurhiksi (Massacres de septembre) kutsutun tapahtumaketjun uhreista, kun pariisilaiset ryntäsivät vankiloihin 2. ja 3. syyskuuta 1792. Hätäisesti kootun ja epävirallisen oikeudenistunnon tuomion langetti eräs vallankumouksellisten julmimmista miehistä, Jacques Hébert. Tuomion jälkeen ruhtinatar pahoinpideltiin ja lopulta nuijittiin kuoliaaksi. Ruhtinattaren runneltu ruumis silvottiin ja seipään kärkeen työnnetty pää vietiin Templeen jääneiden nähtäväksi.
Julkaisuja kuolemaan liittyvistä olosuhteista  

Pian Lamballen ruhtinattaren kuoleman jälkeen julkaistiin suuri määrä silminnäkijöiden kertomuksia, joita levittivät niin vallankumoukselliset, kuningasmieliset kuin vastavallankumoukselliset piirit. Ne perustuvat kuitenkin enemmän mielikuvitukseen kuin tosiasioihin, ja siksi niihin on suhtauduttava epäillen.Antoine de Baecque, Les Dernières heures de la princesse de Lamballe, L'Histoire, nro 217, tammikuu 1998, s. 74–78 Kertomuksista kannattaa kuitenkin mainita La Famille royale préservée au Temple. Extrait du récit de ce qui s'est passé au Temple dans les journées des 2 et 3 septembre 1792, jonka tekstiä Georges Bertin on lainannut vuonna 1888 ilmestyneessä teoksessaanGeorges Bertin, Mme de Lamballe d'après des documents inédits, Paris, 1888, s. 322., kertomus tapahtumista Révolution de Paris -lehden numerossa 6 vuodelta 1792, jossa Lamballen ruhtinatar esitetään juonittelijaksiRévolution de Paris, nro 6, 8.9.1792, La Vérité tout entière sur les vrais acteurs de la journée du 3 septembre 1792La Vérité tout entière sur les vrais acteurs de la journée du 3 septembre 1792, Pariisi, päiväämätön., le Bulletin du comte de Fersen au prince régent de Suède sur ce qui s'est passé en FranceBulletin du comte de Fersen au prince régent de Suède sur ce qui s'est passé en France, Bryssel, 19.9.1792. tai Idée des horreurs commises à Paris dans les journées à jamais exécrables des 10 août, 2, 3, 4 et 5 septembre 1792 ou Nouveau Martyrologe de la Révolution françaiseIdée des horreurs commises à Paris dans les journées à jamais exécrables des 10 août, 2, 3, 4 et 5 septembre 1792 ou Nouveau Martyrologe de la Révolution française, Pariisi, 1793.

Tapahtumien jälkeen myös useat kirjailijat toistivat niiden kuvauksia omissa teoksissaan. Heitä olivat l'abbé BarruelAbbé Barruel, Histoire du clergé pendant la Révolution française, Lontoo, 1797, osa II, s. 126., Antoine SerieysAntoine Serieys (1755–1819), Anecdotes inédites de la fin du XVIIIe, Paris, 1801., Mme de CréquySouvenirs de Mme de Créquy, osa VIII, luku IV ja Mme GuénardMémoires historiques de Marie Thérèse Louise de Carignan, princesse de Lamballe, une des principales victimes des journées des 2 et 3 septembre 1792, par Madame Guénard, alias Elisabeth Brossin, baronne de Méré (1751–1829), 1815, s. 326–336..

Lähteet

Kirjallisuutta
Michel de Decker, La princesse de Lamballe : mourir pour la reine, Paris, Pygmalion-G. Watelet, 1999, 293 s., . 
 Antoine de Baecque, « Les dernières heures de la Princesse de Lamballe », L'Histoire, n° 217, tammikuu 1998 : historioitsija kuvaa artikkelissaan prisessan kokemien hirveyksien epätarkkuutta 
 Alain Vircondelet, La princesse de Lamballe, Paris, Flammarion, 1995, 273 s. . 
 Évelyne Lever, Marie-Antoinette, Paris, Fayard, 1991, 736 s.
 Michel de Decker, La princesse de Lamballe, Paris, Perrin, 1979, 283 s. ja 16 s. taulukoita
Jacques Castelnau, La Princesse de Lamballe, Paris, Hachette, 1956, 223 s.
Albert-Émile Sorel, La Princesse de Lamballe, une amie de la reine Marie-Antoinette, Paris, Hachette, 1933, 240 s.
Dr Cabanès, La Princesse de Lamballe intime (d'après les confidences de son médecin). Sa liaison avec Marie-Antoinette. Son rôle secret pendant la Révolution. Nombreux documents inédits, Paris, Albin Michel, 1922, 516 s.
Raoul Arnaud, La Princesse de Lamballe, 1749–1792 : d'après des documents inédits, Paris, Perrin, 1911, 397 s.
Blanche C. Hardy, The Princesse de Lamballe, a biography, Londres, A. Constable, 1908, XVI-317 s.
André Du Mesnil Bon de Maricourt, « Princesse de Lamballe (1749–1792) », Les Contemporains, n° 664, Paris, 5 rue Bayard, 1905, 16 s.
Sir Francis Montefiore, The Princesse de Lamballe : a sketch, Londres, R. Bentley, 1896, 210 s.
Adolphe Mathurin de Lescure, La Princesse de Lamballe, Marie-Thérèse-Louise de Savoie-Carignan, sa vie, sa mort (1749–1792), d'après des documents inédits, Paris, H. Plon, 1864, 480 s.
Eugène-Louis Guérin, La Princesse de Lamballe et Madame de Polignac, Paris, C. Lachapelle, 1838, 2 osaa.

Kuvakokoelma
Olivier Blanc, Portraits de femmes, artistes et modèles à l'époque de Marie-Antoinette , Paris, Didier Carpentier éditions, 2006. (Teoksessa Lamballen ruhtinattaren muotokuvat, joista kolmetoista mustavalkoisina tai värillisinä kuvina).

Luokka:Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt
Luokka:Ranskalaiset aateliset
Luokka:Prinsessat
Luokka:Ranskalaiset henkirikosten uhrit
Luokka:Vuonna 1749 syntyneet
Luokka:Vuonna 1792 kuolleet