Eduard Ausfeld

Ernst Wilhelm Eduard Ausfeld  (myös Ausfelt; 18. elokuuta 1885 Wiesbaden – 31. elokuuta 1946 Potsdam) oli saksalainen eversti, joka komensi suomalaisia joukkoja Suomen sisällissodassa vuonna 1918. Saksassa Ausfeld oli suomalaisten jääkärien kolmas komentaja.Eversti Eduard Ausfeld 50-vuotias, Aamulehti, 19.08.1935, nro 221, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 11.08.2025

Ensimmäinen maailmansota
Ausfeld tuli 1906 luutnantiksi, yliluutnantiksi 1914 ja kapteeniksi 1917. Länsirintaman taisteluihin osallistunut yliluutnantti Ausfeld oli siirretty joulukuussa 1915 kouluttajaksi Lockstedtin harjoitusleirille, jossa koulutettiin Suomesta tulleita vapaaehtoisia. Samana vuonna hänet ylennettiin kapteeniksi. Ausfeld nimitettiin suomalaisista muodostetun Jääkäripataljoona 27:n komentajaksi 29. syyskuuta 1917 kiistoihin ajautuneen kapteeni Julius Knatshin tilalle. Kun jääkärien pääjoukko lähetettiin Suomeen, jossa oli puhjennut sisällissota, hän pyysi eroa Saksan armeijasta voidakseen seurata miehiään.

Suomen sisällissota
Ausfeld saapui miestensä kanssa Suomeen 25. helmikuuta 1918, ja noin kuukautta myöhemmin hänet nimitettiin valkoisten itäarmeijan 1. jääkäriprikaatin komentajaksi. Suomen armeijassa hän sai everstin arvon. Hän osallistui maalis–huhtikuun vaihteessa Tampereen taisteluun, jossa hän johti valkoisten läpimurtoa kaupungin keskustaan. Tampereen taistelujen jälkeen hän oli vastuussa sotavankien käsittelystä.Jyrki Loima: Genocide and Ethnic Cleansing? The Fate of Russian "Aliens and Enemies" in the Finnish Civil War in 1918 – The Historian 69 (2) , sivut 254–274 doi:10.1111/j.1540-6563.2007.00180.x (maksullinen) Huhtikuun lopussa Ausfeldin johtamat joukot osallistuivat Keski-kannaksen rintamalla Viipurin saartamiseen katkaisemalla Pietariin johtaneen rautatien Raivolassa. Hänen joukkonsa myös miehittivät Karjalankannaksella sijainneen Inon linnoituksen koko sisällissodan viimeisenä sotatoimena 14. toukokuuta.

Suomen sisällissodan jälkeen
Sisällissodan jälkeen Ausfeld jäi Suomen armeijaan kouluttajaksi. Heinäkuussa 1918 hän toimi Riihimäen varuskunnan komentajana.Riihimäen varuskunnan päälliköt  - mil.fi Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan Ausfeld joutui eroamaan Suomen armeijasta, mutta hän jatkoi suojeluskuntajärjestön palveluksessa. Hän toimi kesäkuusta syyskuuhun 1920 suojeluskuntien yliesikunnan esikuntapäällikkönä. Vaikka Ausfeld sai samana vuonna Suomen kansalaisuuden, kielitaidottomuus haittasi hänen työtään. Ausfeld oli mennyt vuonna 1918 naimisiin jääkäripataljoona 27:n sairaanhoitajattaren, vapaaherratar Ruth Munckin kanssa, joka oli myös osallistunut sotaan Suomessa. Liitto päättyi eroon vuonna 1921.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938, 479. Vrt. kuitenkin: Suomen jääkärit: Elämä ja toiminta sanoin ja kuvin, toim. Jaakko Suomalainen et al. sivut 1001–1003: tässä Ruth Munck esiintyy sukunimellä Ausfeld vielä 1933. Avioeron jälkeen Ausfeld palasi Saksaan.

Saksassa Ausfeld oli vuodesta 1924 Stahlhelmin palveluksessa, ensin sen pääsihteerinä vuoteen 1926 saakka, sitten Stahlhelmin edustajana Berliinissä 1927–1929. Vuonna 1929, kun Stahlhelmin liittovirasto siirrettiin Berliiniin, tuli Ausfeld Stahlhelmin johtajan Franz Seldten lähimmäksi mieheksi. Tässä toimessa Ausfeld oli vuoden 1933 tammikuuhun ja Adolf Hitlerin valtaantuloon asti. Hän siirtyi sitten työministeriksi nimitetyn Seldten mukana valtakunnan työministeriöön saaden muutama kuukausi myöhemmin ylihallitusneuvoksen arvonimen. Hänen toimialanaan oli lähinnä sotainvalidien huollon järjestäminen. Hän toimi tässä virassa toisen maailmansodan aikana.

Aufeldille myönnettiin vuonna 1942 1. lk:n Vapaudenristi miekkojen kera.

 Lähteet 

 Kirjallisuutta 


Luokka:Saksalaiset sotilaat
Luokka:Suomen sisällissodan saksalaiset
Luokka:Natsi-Saksan virkamiehet
Luokka:Vuonna 1885 syntyneet
Luokka:Vuonna 1946 kuolleet