Väinö Kolkkala

Väinö Kalle Kolkkala (29. kesäkuuta 1883 Loimaa, Suomen suuriruhtinaskunta – 28. toukokuuta 1952 Jyväskylä) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Kulo ja Väinö Kulo.

Kolkkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Erland Kolkkala ja Emma Katariina Wiuko. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1903 ja tehtyään opintomatkan Berliiniin hän oli toimitussihteerinä Keski-Suomi-lehdessä 1913–1914, Kunnallisten Sanomain päätoimittajana Loimaalla 1916–1917 sekä päätoimittajana Keski-Savo-lehdessä 1917–1918 ja Itä-Savo-lehdessä 1918–1920. Kolkkala oli Maaseudun Sanomain paatoimittaja ja sittemmin toimitussihteeri vuosina 1920–1922, työskenteli lehtimiehenä Jyväskylässä 1927–1930 ja ryhtyi sitten vapaaksi toimittajaksi ja kirjailijaksi.

Väinö Kolkkalalle myönnettiin 1938 valtion sanomalehtimieseläke.Valtion sanomalehtimieseläkkeet, Karjalainen, 06.10.1938, nro 113, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.05.2025

Kolkkala kirjoitti sanat Varsinaissuomalaisten lauluun nimimerkillä Väinö Kulo.

Kuvanveistäjä Aarre Aaltosen muovaama Väinö Kolkkalan muotokuva on pystytetty Kanta-Loimaan kirkon edustalle.

 Teoksia 
Lyyli, länsisuomalainen kyläkertomus 1914
Elämän murhe 1915
Rusthollari Warala, kyläkuvaus 1915
Katri Vuorenpää, kertomus  1916
Puhdasta jälkeä, palasia erään kylän historiasta 1916
Ihmisen osa, runokokoelma 1917
Kilven kanssa tai kilven päällä  1919
Naurun loppu, tutkintotuomari reserviluutnantti Ruislahden papereita sotavankileirielämästä 1919 
Nuoren leskivaimon lankeemus 1919
Henrik Hyyryläisen elämä, edesmenneen toimittaja nimettömän kuvia ja kuvitelmia vanhasta linnasta ja pikkukaupungista  1922
Juupeliylioppilas, ylioppilaspakinoita vanhoilta hyviltä ajoilta 1923 
Kuinka Kustaa ja Katri saivat toinen toisensa, historiallinen kertomus ilman murhia ja murha-aseita 1923
Sisäinen syyttäjä ja muita novelleja 1924
Tuomiojärven kavaljeeri, toimittaja J. Halavan muistiinpanoja 1924
Sannan ja Aaron elämänkamppailut, jutelma pienviljelijäväestön elämästä 1925
Kotitanhuvilta: vähäisiä piirrelmiä, novellikokoelma 1926
Maan suola, romaani 1926
On, on ja ei, ei, kronikka sanomalehtimieselämästä, kuulemiensa ja näkemiensä perusteella kokoonpannut sohvatoimittaja Pietari Kukkonen 1929
Huominen päivä parempi, asiakirja ihmiselämästä 1931
Kohtalon kourat, romaani 1934
Tuokio "Aamuttaren" toimituksessa, 1-näytöksinen ivailu  1936
Taipaleella tapaamiani, muistelmansirpaleita elämäni varrelta 1948

 Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Kuka kukin oli (Wikiaineisto)


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 


 Väinö Kolkkala : Joel Lehtonen. Muutamia persoonallisia muistoja, Aamulehti, 23.12.1934, nro 346, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luokka:Suomalaiset toimittajat
Luokka:Vuonna 1883 syntyneet
Luokka:Vuonna 1952 kuolleet