Jean-Louis-Ernest Meissonier

Jean-Louis-Ernest Meissonier (21. helmikuuta 1815 Lyon – 21. tammikuuta 1891 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Meissonier oli kuuluisa kuvauksistaan Napoleon I:stä sekä armeija-aiheistaan.

Taidemaalarin ura
Meissonier osoitti jo kouluvuosinaan kiinnostusta maalaamiseen, mutta hänen isänsä yritti ohjata nuorta Jean-Louis-Ernestiä ryhtymään apteekkariksi. Hän pystyi kuitenkin todistamaan isälleen kykynsä ryhtyä taidemaalariksi heräämällä joka päivä ennen työpäivän alkua maalaamaan seitsemäksi tunniksi. Pian hän sai taivutettua isänsäkin taidemaalarin uravalinnan kannalle. Tämän jälkeen hän voitti toisen sijan Prix de Rome -kilpailussa ja hänet hyväksyttiin opiskelemaan Léon Cognietin ateljeehen. 

Hän vieraili lyhyesti Roomassa ja Sveitsissä, ja osallistui vuoden 1831 salonkiin maalauksellaan Hollantilaiset porvarit. Meissonier osallistui myös vuoden 1836 salonkiin maalauksella Shakinpelaaja ja juoksupoika. Meissonier maalasi ahkerasti ja teki samalla kuvituksia Curmerin, Hetzelin ja Dubocherhen kirjapainoille.

Muutaman epäonnistuneen uskontoaiheisen maalauksen yrityksen jälkeen hän palasi taidemaalari Paul Chenavardin ohjaukseen ja maalaamaan itselleen tyypillisiä aiheita. Hän asetti esille maalaukset Shakkipeli, Nuori mies soittaa selloa (1842), "Taidemaalari ateljeessaan" (1843), "Vartiohuone", Nuori mies katselee piirustuksia, "Pikettipeli" (1845) ja "Petanki". Nämä työt osoittivat hänen tarkan maalaustekniikkansa.

Maalauksensa Sotilaat (1848) jälkeen hän esitti maalauksen Tupakoitsija (1849) ja "Bravos" (1852). Mestarimaalauksen Uhkapelurit ja erimielisyys Napoleon III esitteli Englannissa. Voittokulku jatkui, kun Meissonier esitti 1857 yhdeksän piirustusta ja maalausta joiden joukossa olivat Sijaishallituksen aikainen nuori mies, Taidemaalari, Kengitysseppä, Muusikko ja Lukemista Dederotilla. 

Meissonier piirsi ja maalasi luonnon mukaan tarkasti ja huolellisesti. Esimerkiksi maalausta 1807 hän maalasi useita jaksoja kymmenen vuoden ajan saadakseen tauluun viimeistellyn lopputuloksen. Suureen vuoden 1878 salonkiin hän toi 16 maalausta. Tämän jälkeen hänen töitään nähtiin vähemmän salongissa ja hän lähettikin teoksiaan pienempiin näyttelyihin. Hänet valittiin suuren kansallisen näyttelyn johtajaksi 1883, jossa hän esitteli maalaukset Pioneeri, Reinin armeija, Vieraitten saapuminen ja Markus.

Vuonna 1884 avattiin Petit Galleriassa näyttely, johon oli koottu 146 Meissonierin teosta. Seuraavana vuonna perustettiin uusi salonki ja Meissonierista tuli sen johtaja. Hän esitteli siellä myös vuonna 1890 maalauksensa "1807" ja pian hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1891 siellä oli esillä hänen maalauksensa Barrikaadi

Meissonier on yksi 1800-luvun realistisen koulukunnan suurista taiteilijoista Jean-Léon Gérômen, William-Adolphe Bouguereaun ja muiden rinnalla. Heidän töistään maksettiin suuria summia ja heitä arvostettiin eri puolilla maailmaa kiinnostavien aiheiden ja suurenmoisen piirustus- ja maalaustekniikan vuoksi. Meissonier toimi muun muassa Albert Edelfeltin ja Gunnar Berndtsonin mentorina ja opettajana. 

Meissonier toivoi saavansa viran École des Beaux-Artsissa, mutta ei kuitenkaan koskaan saanut sitä.

Yksityiselämä
Vuonna 1838 hän meni naimisiin taidemaalari M. Steinhelin sisaren kanssa. Meissonier liitettiin Napoleon III:n keisarilliseen armeijaan, ja Meissonier vieraili Napoleonin mukana 1870 Italiassa sodan aikana. Vuonna 1871 Pariisin piirityksen aikana hän toimi everstinä "regiment de marche" -yksikössä.

Hänen poikansa Jean Charles Meissonier oli myös taidemaalari. Hän opiskeli isänsä alaisuudessa.

Teoksia

Kirjallisuutta ja linkkejä

 Kortelainen Anna, Arell, Berndt, Kuutti Tuija - Ernest Meissonier - miesten kesken - män emellan (Minerva Kustannus Oy 2004) 
 Constance Hungerford - Ernst Meissonier and Art for the French Bourgeoisie 
 Philippe Guilloux - Meissonier: Trois siecles d'histoire

 Aiheesta muualla 
 Jean-Louis Ernest Meissonier, Art Renewal Center. 

Meissonier, Jean-Louis-Ernest
Meissonier, Jean-Louis-Ernest
Meissonier, Jean-Louis-Ernest
Meissonier, Jean-Louis-Ernest