Venhokkaat

Venhokkaat (Nolidae) on yöllä tai hämärissä lentävien pienten tai keskikokoisten perhosten heimo. Maailmassa on noin 1500 lajia, joita Suomessa on tavattu kaksitoista. Suomessa tavattavat lajit kuuluvat kolmeen alaheimoon. Heimon suomenkielinen nimi viittaa toukan rakentamaan, venemäiseen kotelokehtoon.

Venhokkaat ovat ulkoisesti hyvin vaihteleva perhosryhmä, jonka lajisto on suuri erityisesti Afrikan ja Aasian trooppisilla alueilla. Tropiikin ulkopuolella lajisto keskittyy lehtimetsiin, joskin joukossa on muutama taigalaji. Perhosten siipiväli vaihtelee 16–70 mm. Siivet ovat muodoltaan usein pyöreähköt ja niiden pohjaväri on usein vihreä, keltainen, sininen tai punainen, mutta heimoon kuuluu myös harmaan- ja ruskeankirjavia lajeja. Monilla lajeilla siivet ovat voimakkaasti kuviollisia. Siivet ovat lepoasennossa kattolaskuisesti vartalon sivuilla tai alaheimossa Nolinae leveästi vartalon sivuilla. Värityksen ja eläimen muodon perusteella venhokkaita voi helposti erehtyä pitämään yökkösinä, kääriäisinä tai koisina. Sukupuolet ovat yleensä samannäköiset ja suunnilleen samankokoiset.

Heimon keskeisenä yhdistävinä tuntomerkkeinä on ylösalaisin olevaa venettä muistuttava kotelokoppa, jollainen on kaikilla lajeilla, joilla kopan ulkoasu ylipäänsä tunnetaan. Muina heimoa yhdistävinä tuntomerkkeinä ovat etusiiven pitkä, tankomainen retinaculum sekä takaruumiin tyviosassa selkäpuolella leveä kaari hengitysaukon takanaMikkola Kauri, Murtosaari Jussi ja Nissinen Kari: Perhosten lumo: suomalainen perhostieto. Tammi 2005  s. 244. Keskiruumiin takaosassa on kuuloelin, jolla on vastine takaruumiin etuosassa. Kuuloelin on kuitenkin rakenteeltaan yksinkertaisempi kuin varsinaisilla yökkösillä. Alaheimoissa Nolinae, Bleninae ja Collomeninae etusiiven ns. yökköstäplien kohdalla on kohollaolevien siipisuomujen muodostamia tupsuja. Pään chaetosemat ja pistesilmät puuttuvat, mutta imukärsä on hyvin kehittynyt.

Aikuisen perhosen takaruumiissa on pieni äänen tuottamiseen sopiva elin. Myös kotelo kykenee tuottamaan ääntä raapimalla peräpäänsä kampamaisilla levyillä kotelokopan sisäpintaa. Toukat ovat yleensä karvattomia tai lyhytkarvaisia ja piileskelevät usein lehtien alapinnoilla.

Heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti noin 1500 lajia. Palearktisella alueella lajeja on noin 150 ja Euroopassa 35.

 Suomessa tavatut lajit ja alaheimot 
Suomessa on tavattu 12 venhokaslajia, joista pari on harhailijoita.Luonnontieteellinen keskusmuseo – Suomen perhoset: Noctuoidea Suomenkielisten nimien lähteenä toimii Suomen perhostutkijain seuran venhokkaiden lajisivut 

 Suomuvenhokkaat Nolinae
 tammivenhokas Meganola strigula
 vattuvenhokas Meganola albula (harhailija)
 tuomivenhokas Nola cucullatella
 leppävenhokas Nola confusalis
 rämevenhokas Nola aerugula
 suovenhokas Nola karelica
 Venhoyökköset Chloephorinae
 tammilaahusvenhokas Nycteola revayana
 pajulaahusvenhokas Nycteola degenerana
 poppelilaahusvenhokas Nycteola asiatica (harhailija)
 helovenhokas Bena bicolorana
 koivuvenhokas Pseudoips prasinanus
 Kääriäisyökköset Eariadinae
 kääriäisvenhokas Earias clorana
 poppelivenhokas Earias vernanaHyönteisfoorumi (harhailija)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Suomen lajien lentoajat ja levinneisyydet 
 Anssi Junnila 
 Norges sommerfugler 
 BugGuide.net 
 Australialaisia lajeja 

*